menten i allmänhet starkare utbildade och flera till antalet, stun- 

 dom kölformigt hoptryckta, bildande en så kallad pJica ventralis, då 

 de deremot hos honan till större delen omfattas af rygg skenorna. 



Benen äro ej särdeles grofva, vanligen tilltagande i längd, med 

 undantag af Encyrti och Eupehni, som hafva det medlersta ben- 

 paret längst, bildande hopptötter. Höfterna äro fria och rörliga, 

 bakbenen störst och oftast något hoptryckta. Lårringarne (trvchan- 

 teres) äro endast sammansatta af en led. Läien på de främre benen 

 hafva en fals på sidan, i hvilken tibian kan infällas; mycket sällan 

 äro de beväpnade med en eller flera tänder. Tibierna äro ej be- 

 lagda med taggar, nästan jemnbreda; i spetsen beväpnade med 1 

 sporre, med undantag af några grupper, som hafva 2 sporrar på sisla 

 benparet. Tarserna äro 5-, 4- eller sällan 3-ledade; endast hos ett 

 slägte hafva honorna 5-, hannarna 4 leder i tarserna; hos pentame- 

 rerna aftaga de 3 första lederna i längd, 4:e är minst och betydligt 

 kortare än kloleden, som har en pulvill emellan klorna. 



Pteromalinerna äro i allmänhet af ringa kroppsstorlek; deras färg 

 är oftast metallisk; kroppen temligcn finhårig, aldrig luden, behå- 

 ringen något mera framträdande hos de ej metalliskt färgade grup- 

 perna. De lefva parasitiskt på de flesta inscctordningar och utkläc- 

 kas, ofta hundratals, ur larver och puppor, någongång äfven ur 'Ägg. 



Hannarne äro merendels mycket olika honorna af samma art. I 

 allmänhet kan man säga, att deras kropp är mindre eller spensligare, 

 men ej sällan prydd med lifligare färger; antennerna oftast hårigare, 

 mellanbenen någongäng med abnorm utbildning af tibian. I de flesta 

 fall känner man hannen säkrast från honan genom flera bukringar, 

 som oftast bilda en trubbig köl längs midten. 



Med afseende på indelningen i grupper, så hafva Walker och 

 Foerster indelat denna familj i pentamerer, tetramerer och trimerer. 

 Denna sista innehåller endast några tå, mycket små arter, som ej 

 voro kända af Dalman, hvars slägte Entedon i det närmaste mot- 

 svarar tetramererna. Reinhard har observerat, att slägtet Tetra- 

 campe Foerster har pentamera honor och tetramera hannar, hvar- 

 före han för detta slägte föreslog gruppen alloeomcra. Med undan- 

 tag af antennerna, som äro mångledade, sluter sig detta slägte när- 

 mast till Eulophiderna, bildande en öfvcrgång till Fansienon bland 

 pentamererna. För att undgå svårigheten med hänseende till sist- 

 nämde slägte har jag försökt att sammanfatta alla Ptcromalinera i 

 2 hufvudgrupper, hvarvid frambenens sporre lemnade den bästa ka- 

 rakteren. De skulle sålunda på följande satt kunna uppställas och 

 diagnoseras. 



