136 



Bland de aiter af slägtet, som tillhöra viir fauna*), har jag 

 sett P. major, leuconotus, minor och tridactylus flyga med 

 kottar af bairträd i näbbeii; och enhvar, som med öppen 

 blick för natuven vaudrat i väva skogar, har ofta uog pä ruttna 

 stammar observerat eu kotte inkilad i en springa och nedau- 

 för pä markeu en hei massa dylika, alla beröfvade siua frön- 

 Att detta värit lemuingar efter uägon hackspetts nialtid, der- 

 pä kan man vara fullt säker. Jag är saledes öfvertygad der- 

 oni, att de mindre arterna af slägtet Picus tili en väsendtlig 

 del under vintern lifuära sig med barrträds frön. 



Da spillkrakan (Picus martlus) af alla vara hackspet- 

 tar är den största och starkaste, kunde mau förmoda att hon 

 ej vore bes^^ärad deraf, att trädeu aro frusna under vintern, 

 utan hela äret ora kunde lifnära sig med insekter och larver 

 frän trädstammarna. Ef'terf()ljande iakttagelser göra det emel- 

 lertid sannolikt, att äfven denna art under den kalla ärstiden 

 tillgriper andra födoämueu. 



Da jag i början af mars 1873 vandrade i en skog uti 

 Thusby socken, säg jag en spillkraka krypa in i en ihälig 

 trädstnra genom ett hai, sora var beläget orakring en famn 

 frän marken. När fogeln efter eu stund flög bort, uärmade 

 jag mig trädet i afsigt att undersöka, ora den här hade sitt 

 bo. Spillkrakan visade sig härvid raycket orolig och närgän- 

 gen, hvilket gaf mig anledning förmoda, det hou redan hade 

 iigg, ehuru ärstiden derför var alltför tidig. Hälet var sä 

 stort, att jag med lätthet fick handen in och sälunda kunde 

 kanna, att derstädes ännu icke funnos ägg. Da redet kän- 

 des ovanligt mjukt, beslöt jag att undersöka, hvilket raaterial 

 fägeln hade begagnat. Det öfre mjuka lagret befimns dä be- 

 stä af fjäder och ryggskinn af mesar, bland hvilka jag igen- 

 kände Parus horealis och ater. Detta n^anade tili vtterli- 



*) Picus canus lorekommer hos oss mera säilän, hvarför jag ej sä 

 noga kunnat iakttaga hans lefnadssätt under andra ärstider, än om vären, 

 ila han litet talrikare infinner sig pä den trakt, der jag vistats. Genom 

 sitt sorgsna läte har denna art liitt ädragit sig min nppmärksanihet, nien 

 f>ndast observcrats klättrande pä nägon trädstam afskalande dess bark för 

 att konima ät larver. 



