Ki E. Reuter, Anaiepp pä päroiifiukt af Eriopliycs ])iri. 1. X. 1904. 



vissnat och affallil. Äfven det stoi-a flertalet frukter — päta<(- 

 ligen de iiiest angtipiia — hade sasom omogna karter nedfallit 

 frän trädet; bland de karter, som ännu kvarlägo pä markeii, 

 visade de flesta tydliga spär af Eriophyidernas ofvan skildrade 

 aiigrepp, och pä mänga ned talina päron syntes ätskilliga acarider 

 krypa omkring. De ännu pä trädet kvarsittande päronen voro 

 alla mer eller niindre nödvuxna och förkrympta; de flesta hade 

 därjämte mvcket ojänin och skrynklig, svartfläckig yta. Pä alla 

 sädana af niig nndersökta päron kunde med lup mänga tiotal, 

 ja hundratal individer af E. jnri upptäckas. 



Icke säilän — pä längt när dock icke i regeln — voro 

 päronen äfven angripna af Ventiiria pyrina, hvilken svamp 

 helt säkert beredts jämförelsevis lätt tillträde tack väre de af 

 acariderna öfverallt ä frnkterna anbragta fina ingängshälen. 

 Ehuru fruktbildningen naturligtvis ännu ytterligare lidit genom 

 denna svamps pätagligen först senare inträffande angrepp, voro 

 dock redan de af Eriophyiderna förorsakade skadorna ensanit 

 för sig af den art, att därigenom fruktens tillväxt och mognad 

 i mvcket hög grad liämmats. Det förtjänar tili jämförelse frani- 

 liallas. aft hos andra i sanima trädgärd växande päronträd, 

 livilkas blad endast i mycket ringa grad voro ansatta af E. jjiri, 

 och a hvilkas frukter nägra acarider alls icke kunde upptäckas, 

 men hvilka däremot företedde märkbara angrepp af Venturia 

 pi/rina, frukterna väl hade ätskilliga skorffläckar och delvis 

 äfven uppvisade de fruktskorfsangrepp ofta ätföljande karaktä- 

 ristiska sprickorna i fruktköttet, men däremot alls icke ägde 

 det ofvan skildrade för Eriophyidangreppet sä utmärkande 

 knottriga, bläddriga och skrynkliga utseendet. Sjukdomsbilden 

 var sälunda i de bäda fallen, äfven om Venturia pyrina inf uu- 

 nit sig pä af Eriophyes piri angripna frukter, väsentligen olika. 



Säsom redan tidigare nämnts, bar nägot angrepp af E. piri 

 pa päronfrukt aldrig förut af mig observerats. Icke häller i 

 litteraturen hai- jag funnit nägra som hälst antydningar om att 

 denna acarid skulle hafva ertappats säsom fruktskadare, medan 

 däremot dess angrepp pä bladen af Pyntif commimis öfverdUi 

 äro väl kända; äfven pä Cotoneaster-, Amelanchier- och särskilda 



