122 Brenner, Förändringar i Helsingfors stads flora. 8. IV. 1905. 



tKea arundinacea och rubra, Agrostis alha, Atropis distans med 

 var. pulvinata, Juncus Oerardi, Triglochin maritimum, Carex 

 imlgaris, Oederi, canescens, norvegica, glareosa etc, Scirpus uni- 

 glumis, pauciflorus, acicularis, glaucus och rufus, Equisetum 

 arvense var. decumhens och pä griindt, tidtals fullständigt ut- 

 fallande vatten Scirpus parvuhis med Potamogeton filiformis, 

 Zannichelliae, Ruppiae, Nitella- och Chara-arter, samt pä de 

 kala strandklipporna Qyrophora erosa, Physcia parietina med 

 var. aureola, Ph. ciliaris var. saxicola, Ph. caesia och aquila, 

 Placodium murorimi, Squamaria cartilaginea och saxicola, Leci- 

 dea atroalba, Endocarpon minialum med. var. complicatiim, Ver- 

 rucaria tnaura och clopima etc. 



Hvad slutligen de större sötvattensamhngarna eller de sä 

 kallade träsken beträffar, utgjordes deras vegetation sannolikt 

 af Batrachium- , Potamogeton-, Myriophylhim-, Sparganium-, 

 Sagittaria-, Callitriche- och Lemna-iovm%T, jämte Equisetum 

 limosum, Hippuris, Olyceria fluitans, Catabrosa aquatica, Juu- 

 cus-, Carex-, Scirpus- och Eriophorum-arier, Iris, Cicuta, Me- 

 nyanthes., Alisma, Comarum, Triglochiti palustre, Bidens, Calla, 

 Caltha, Pedicularis, Peucedanum, Nasiurtium palustre, Lycopus, 

 Mentha arvensis, Lysimachia, Epilobium palustre, Myosotis pa- 

 lustris och caespitosa, Viola palustris, Galium palustre och 

 uliginosum, Alopecurus geniculatus, Uanunculus sceleratus, flam- 

 7nula, repe>is, auricomus och acris med flere längs stränderna 

 och i deras närhet. 



Tidigast af alla torde dessa sistnämnda växtsamhällen 

 hafva utrotats, i det vattensamlingarne utdikades och den här- 

 igenom i dagen komna mullrika bottnen besäddes eller plante- 

 rades med knltiirväxter för människans behof. Härigenom och 

 genom den begynnande bosättningen infördes den här af sä 

 kallade ogräsväxter, dels tillfälliga och växlande, dels fast bo- 

 satta och nastan outrotliga, som under de följande ärhundran- 

 dena ända intill vara dagar icke allenast tagit den odlade jor- 

 den i besittning, utan äfven spridt sig öfverallt, där de möj- 

 ligtvis kunnat fä fotfäste. 



I den män omrädet bebyggdes och odlades, utrotades na- 



