33 



i allmänhet ganska brant sluttande och bära ofta spär af den 

 fordua svedvegetationen. Under det de sälunda ä ena sidan 

 smäningorn uppstä af svedjebackar och man pä ett fält, som 

 blifvit svedjadt under olika tider, tydligt ser huru svedens väx- 

 ter alit mer och mer uudanträngas, sa öfvergä ä andra sidan 

 ofta de äldsta fältbackarne, om de äro helst nägorlunda bör- 

 diga, tili löfskog, i det att unga skott eller buskar mest af 

 Alnus incaiia mer eller mindre ymnigt uppspira. 



Vanda vi först vär uppraärksamhet pä de mera typiska 

 torra fältbackarne, sä antecknades af buskar blott Rosa cinna- 

 momea, ej ens euen, som i vestra Finland nastan alltid växer 

 pä hithörande lokaler, förekommer här. Risväxter saknas na- 

 stan alldeles och representeras blott af nägra fa ständ Ijung 

 och lingon. Mossor och lafvar förekomma temmeligen ym- 

 nigt, ehuru ej täckande; af dem saknas Polytrichum junipe- 

 rinutn troligen aldrig och är stundom ymnig, vidare förekom- 

 ma Polytrichum ])iUferum, Ceratodon och af lafvar Cladina 

 silvatica samt Peltigera arter. Af örter visa sig mer eller 

 mindre ymnigt: Eri (/eron acris, Achillea Millefolium (ofta 

 steril), Hieracium Pilosella, H. iimbellatum, Epilohium mon- 

 tanum f. collinmn, vidare Anthemis tinctoria, Trichera ar- 

 vensis, Pimpinella 'saxifraga m. fl., oberäknadt en stor mängd 

 spridda eller tillfälliga. Äfven gräsen förekomma ganska myc- 

 ket, ehuru alltid glesa; de talrikast förekomraande äro Fe- 

 stiica ruhrn och Calamar/rosiis silvatica, för öfrigt Agrostis 

 vidgaris, m. fl. 



Blir jordlagret öfver det underliggande berget mycket 

 tunt eller berget nastan träder i dagen, karakteriseras örtvege- 

 tationen af Crepis tectorum, Veronica verna, Arahis Tha- 

 liana och Woodsia ilvensis; af gräs förekomma Agrostis vul- 

 garis och Festuca ovina; mossorna äter representeras pä dy- 

 lika ställen förnämligast af Hypnum abietinum. 



SkuUe, säsom ofvan framhöUs, telningar i större mängd 

 infinna sig, förändras vegetationen jemförelsevis föga tili en 

 börjau. Det trädslag, som pä dessa ställen ymnigast uppträ- 

 der, är, säsom flere gänger framhällits, gräalen, skott af andra 

 träd, säsom björk, tali och sälg m. fl., förekomma aldrig i sä 



