41 



J. alpinus. Alopecurus fulvus. 



Alopecurus geniculatus. Poa annua. 



äfvensom nägra andra raindre karakteristiska. 



I afseende ä försumpiiiiigarne har redan blifvit fram- 

 hället att de hufvudsakligeu förekomma i Suistamo, mindre 

 deremot i Ruskeala och Pälkjärvi. Särdeles är detta fallet 

 med m y r a r n e , hvilka dock äfven i Suistamo voro föga ut- 

 vecklade i jemförelse med hvad fallet var i Loimala, men 

 öfverensstämde för öfrigt med dem i denna trakt (se längre 

 fram). Eu gauska iutressant lokal erbjuder deremot Sam- 

 mallampi i Ruskeala, beläget emellan Havuvaara och Koirin- 

 vaara, omkring 5 — 6 verst frän förstuämude gästgifveri. En- 

 ligt de uppgifter som meddelades af skjutskarlen och hvilka 

 säkert öfverensstämma med verkliga förhällaridet, hade detta 

 träsk fordom värit af ej allför ringa omfang, men var uu re- 

 duceradt tili 3 eller 4 sraäiTe vattensamlingar, hvilka man na- 

 stan kunde kalla pölar. Kanten af dessa bildades af Sphagna, 

 som här antagligen växt inät träsket och säluuda alit mer 

 och mer förminskat detsamma. Dylika fall af träskens smä- 

 ningom skeende förminskning äro ej sällsynta i Finland, ehuru 

 jag ej förr iakttagit att träsket säsom här sönderfaller i flere 

 skilda delar. Här hade omedelbart en flackmosse bildat sig 

 närmast träsket, hvaremot gungflybildning säkert ej hade fö- 

 regätt, da Sphagnum-iö,ck^i skjöt teraraeligen längt ut i vatt- 

 net, hvilket genast var nägorlunda djupt. I midten af det 

 forna träsket hade vidare en och annan tufva bildat sig kring 

 de derstädes befintliga, ehuru ganska fä och nödvuxna, björ- 

 karne, hvarjemte äfven ä de jemna ställena lafvar, nemligen 

 Cladina sylvatica och Cetraria islandica var. crispa, börjat 

 undantränga SpIia(j)ium-aYterna, hvaremot vegetationen i öf- 

 rigt utgjordes af för flackmossen karakteristiska arter. An- 

 märkningsvärd var i samma del förekomsten af nägra hara 

 fläckar bevuxna med fanerogamer och Jungermania infiata. 

 Flackmossen, som sfiledes i midten börjat öfvergä tili myr, 

 begräusades rundtomkring af kärr, i det att här uppträdde 

 gran och tali först teraraeligen läga och nödvuxna, men se- 

 dän alit högre och större. Detta sistuämnda förhällande eller 



