Den 27 juni lemnade vi Turtola i hällrega och reste 

 landvägen tili Pello, der vi äter gjorde nägra exkursioner. 

 Här funnos fastare sumpmarker, öppna och granbevuxna 

 myrar, hvilkas vegetation icke doldes iinder vatten, hvarför 

 vi nu kunde begynna deras studium. Äfven vid Pello be- 

 sökte vi de smä kullar och berg, som här och der sticka 

 upp öfver den euformiga slätten ; den största af dem var 

 Luppovaara Öster om byn. Den 29 reste vi i bät uppför 

 elfven , gjorde nägra exkursioner omkring Koskenniemi, 

 der myggen för första gängen blef besvärlig, och stego fle- 

 restädes under färden i land, oftast för att gä tili fots förbi 

 forsarne, samt anlände tili Kolari natten mot den 2 juli. 

 De första dagarna bodde vi pä gästgifvaregärden Simu pä 

 yilässaari och gjorde derifrän flere exkursioner pä ön och 

 en tili Airivaara pä svenska sidan. Ehuru vegetationeu fort- 

 farande var föga framskriden, begynte vi här anteckna än- 

 garne och strandbackarne. Dessa anteckningar mäste blifva 

 gauska bristfälliga, dä de fiesta gräs ännu voro obestäm- 

 bara och mänga örter knapt hade kömmit upp ur jor- 

 den. Den 5 juli fingo vi tack väre länsmanneus, herr Möl- 

 säs, vänliga bemedling flytta in i det pä fastlandet söder om 

 ön belägna för tillfället obebodda kapellansbostället i Joki- 

 jalka. Der bodde vi tili den 16, och gjorde under denna 

 tid exkursioner i alla riktningar pä den finska sidan, der- 

 ibland en längre raed vägvisare tili Teurajärvi, och en an- 

 nan tili kalkklipporna vid Äkäsjoensuu. Den 16 reste vi 

 uppför Äkäsjoki, en liten strid och grund ä, tili Äkäslom- 

 polo, der vi inhyste oss i en usel stuga. Följande dag be- 

 stego vi Kujertunturi och dagen derefter YUästunturi. Bäda 

 dessa berg visade sig vara ytterst sterila och gäckade vara 

 förhoppningar om att fä göra bekantskap med fjällfloran. 

 Dä vi frän toppen af YUästunturi sägo Pallastunturit locka 

 med sinä mjukt rundade blänande konturer vid den norra 

 horisonten och besinnade att en rak vattenväg ledde frän 

 Äkäslompolo dit upp, beslöto vi att företaga en färd tili 

 deras för sin alpina fiora bekanta bäckdälder. Detta beslut 

 satte vi i verket redan tvä dagar dfirefter, den 20 juli, och 



