9 



och skild frän de andra geuoni en bred sänkniug, i livilken 

 tvänne sjöar ligga. Mallan alla dessa toppar grenar sig 

 slätten med sinä skogar och mossar. 



Frän tiere af de uppräknade topparne har man en 

 vidsträckt iitsigt öfver de kringliggande trakterna. Sedd 

 frän en sadan punkt företer Ounasjokis fioddal sanima jemna 

 yta, som Torneä elfs. Sä langt ögat när, utbreder sig en 

 oafbruten slätt, öfver livilken enstaka kullar höja sig pä 

 länga afständ frän hvaraudra. Alla liafva samma jemna 

 kullriga forni. De förnämsta inom värt omrädes gräuser 

 aro Levitunturi, som när 572 meters höjd, och Kätketun- 

 turi, bäda belägna norr om Kittilä. Söder om dessa och 

 Yllästunturi äro alla kullar sä läga, att de icke nä öfver 

 skogsgränsen. 



En alldeles särskild karaktär har trakten mellan Tur- 

 tola och Rovaniemi. När man frän Sinettä vid Ounasjoki 

 begifver sig tili Raanujärvi, märker man ännu ingenting 

 ovauligt. Trakten är blott litet starkare kuperad än längre 

 norrut; men öfverhufvudtaget slät, och tili och med vatten- 

 delaren passeras utan att man möter nägra synnerliga bac- 

 kar. Blott moar, skogar och kärr skilja Ounasjokis omräde 

 frän Tengeli elfs. Men sedän den pä kartorna starkt mar- 

 kerade landryggen sälunda omärkligt öfverstigits, kommer 

 man in i en vacker bergstrakt, der talrika större och min- 

 dre sjöar ligga nedsänkta mellan skogiga höjder, hvilkas 

 sluttningar ofta förete lodräta stupor, klyftor och fristäende 

 klippor. En af de betydligaste bland dessa höjder, kanske 

 den högsta, är Karhujupukka, hvars höjd torde uppgä tili 

 300 meter. Det mest beryktade berget i samma grupp. 

 Aavasaksa, när blott tili 232 meter. Bergstrakten sträcker 

 sig vesterut öfver Torneä elf in pä Sveriges omräde. 



Jordgruiiden. 



Om vi äter fränse denna bergstrakt, gäller om hela 

 värt omräde, att berggrunden blott sällsynt träder i dagen. 

 Klippor och klyftor förekomma nastan uteslutande längs 



