26 



man kan märkä nägon olikhet hos ständorten. Isynnerhet 

 tyckes detta ske i äldre, glesnande skogar, säsom n:o 25 

 och 26 angifva. Pä sädana moar infinna sig gerna Ledum 

 och Myrtilliis tiliginosa, hvilket antyder, att de multnade 

 mossorna och risen bildat ett torfskikt, som häller grund- 

 vattnet qvar. 



I en nyligen nedhuggen tallskog pä Yllässaari i Kolari 

 sägo vi Fhylloäoce ccerulea, hvilken deremot icke iakttogs pä 

 timdrorna kring Äkäslompolo, ehuru den nägra mii längre 

 norrut ej saknas ens pä de lägsta kullar. Den i värt om- 

 räde sällsynta Pyrola chlorantha torde äfven förekomma 

 i hit hörande forraationer. 



Tallskogarnes ständort är alltid torr, men kan för öf- 

 rigt variera. Jordmonen är oftare sand än grus, och vida 

 oftare är marken vägrät än sluttande, ehuru starkt sluttan- 

 de tallskog äfven finnes. 



Endast undantagsvis ser man i detta omräde tallbe- 

 ständ i försumpningarna. Tallmyrarne, som söder om pol- 

 cirkeln äro sä allmänna, ersättas här af granmyrar. 



Granskogarne. 



Granen gror och spirar upp blott i mossa. Derför 

 fär man aldrig se unga beständ af detta barrträd pä brän- 

 da marker, förr än annan vegetation redan hunnit blifva 

 berskande pä dem. Grantelningen trifves förträffligt under 

 björkarnes Ijusa skugga, och dä mossor nastan alltid bilda 

 nägon del af bottenskiktet i de skogar, deri björken ingär, 

 linner man allmänt ung gran i björkskogarne och vissa 

 blandskogar. Granskogen uppstär sälunda endast ur dessa 

 formationer, i det deras beständsdelar smäningom gä ut i 

 den mon som de Iida af den tilltagande tätä granskuggan. 

 Exempel härpä lemnar följande serie ur vara anteckningar: 



M. 16 M. 15 M 14 M 13 M 12 M 4 M 5 



Angelica silvestris enstaka — _ _ — — — 



Equisetum pratense enstaka — _ „ _ — _ 



Festnca ovina, steril spridd — _ _ _ _ _ 



