29 



horealis, Lycopodium clavatmn, Myrtillus nigra, 

 Vaccinium vitis-idma; 

 enstaka: Equisetiim arvense, E. pratense, Gdlium uligino- 

 SK m, Gnaphalium silvaticum, Banunculus acris, 

 Taraxacum officinale, Lycopoäium complanatum 

 och L. selago. 



En mängd buskar och telningar spira upp pä denna 

 ständort, nämligen: 

 spridda: Junipenis conmmnis, Pojnilus tremula, Sdlix lap- 



ponum, S. phyliccefoUa och S. vagans : 

 enstaka: Betida nana, Salix caprea och S. vagans cine- 

 rascens, samt framför alit spridda unga ständ af Betula 

 alba, Ahies exceJsa och Fi7ms silvestris, grimdläggningen 

 tili en blandskog. 



Pä ständorten äro säledes redan i detta tidiga stadium 

 alla de arter samlade, som bilda hufvudmassan i den fär- 

 diga blandskogen; dess vidare utveckling bestär förnämli- 

 gast i en utgallring, genom hvilken de arter, som erfordra 

 mera Ijus, utträngas af dem, som i detta afseende äro min- 

 dre ömtäliga. Tidigast försvinna Carex Persoonii, Cera- 

 siiuni vuJgatum, Equisetum arvense, E. pratense, Euphrasia 

 officinalis, GaJium nliginosum, Gnaphalinin silvaticum, Par- 

 nassia palusfris, Phleum alpinuni och Banunculus acris. 

 Smäningom utdö äfven Aira ccespitosa, Ceratoclon piirpu- 

 reus, Equisetum silvaticum, Hieracium murorum, Polytri- 

 chum pilosum och Taraxacum, eller ock undanträngas de 

 tili nägon glesare och friskare Öäck i skogen. I deras stäl- 

 le tilltaga risen, isynnerhet Myrtillus nigra, och mossorna, 

 isynnerhet Hylocomium parietinum, och den formation upp- 

 stär, som beskrifves i n:o 10 och \1 (pineto-hetuletaJiy- 

 locomiosa). I detta stadium tillkommer Hylocomium pro- 

 liferum fläckvis ymnig, men försvinner äter, dä skogen äl- 

 dras och glesnar. 



Blandskogarne äro icke lämpliga att uppehälla sig 

 sjelfva, hufvudsakligen emedan björkens frö med svärighet 

 gror bland Hylocomium och lafvar. Ehuru ärligen stora 

 massor björkfrö falla tili marken, ser man säilän unga pian- 



