36 



Bartsia alplna (mest uppät), Tanacetum viilgare, 

 BofnjcJiium limaria, Lathjrus pälustris, Bhinan- 

 tlms minor (mest uppät), Spircea uimaria, Conia- 

 rum palustre (nedät strödd — riklig), Epilobium 

 angustifolium, E. palustre, Pinguicula vulgaris, 

 Biibus idceus (mest uppät), TrolUus europfeus (mest 

 uppät), Silene inflata (mest uppät), Btihus saxa- 

 tilis (mest uppät) och Convallaria majalis. 

 llis strödda, nämligen: strödd CaUima vulgaris, spridda 

 Myrtillus uliginosa och Linncea horealis (mest 

 uppät) sarat enstaka Myrtillus nigra, Vaccinium 

 vitis-idcea, Empetrum nigrum, Betula nana och 

 Selaginella spinidosa. 

 Buskai- spridda, nämligen: Salix hastata, S. phyliccefolia 



och Jimiperus communis. 

 Tehiingar strödda, nämligen: strödd Betula alba; spridda 

 Alnus incana, Populus tremida och Abies excelsa 

 (mest uppät); enstaka Sorhus aiicuparia och Pi- 

 nus silvestris. 

 Pä den branta strandvallen var Cormis suecica ymnig. 

 Utom dessa arter anträffar man stundom pä liknande 

 ständorter Alopecurus fidvus, Angelica archangelica, Eqiii- 

 setum variegatum, Erigeron elongatus, Gentiana nivalis, 

 GnapJialium norvegicum, Gn. uliginosum pilidare, Lythrum 

 salicaria, 3Iidgedium sihiricum, Plantago major, Polygonum 

 amphihium terrestre, Banunctdics repens, Bihes ruhrum, Sa- 

 lix vagans cinerascens, S. glauca, Sceptrum carolinum, Scir- 

 pus pauciflorusy Tanacetum vidgare och Veronica serpyl- 

 lifolia. 



Jorden är pä dessa lokaler rik pä näring, ständigt 

 frisk och uppvärmes starkt af solen. Derför nä växterna 

 här en sällsynt grad af yppighet; vi antecknade en Bian- 

 thus superhus, som var 33 centimeter hög och liade 60 

 stjelkar frän samma rot, deraf 55 blombärande, med 118 

 blommor, af hvilka 59 pä en gäng voro fullt utslagna. 



Dä telningarna växa upp, förvandlas dessa grussträn- 

 der tili lundar (hetuleta geraniosa) med en yppig vege- 



