46 



förmoda, att denua olikhet beror af andra orsaker än den 

 herskande vegetationen och att säledes nägon genomgäeii- 

 de skiljaktighet förefinnes i de bäda formationsgruppernas 

 yttre vilkor. De äro säledes icke tillfälliga modifikationer 

 af en och samma formation. I denna äsigt styrkas vi, da 

 vi finna, att delvis olika mossarter räda i dem och att äf- 

 ven dessa äro tili antalet flere i ängsiillkärren än i starr- 

 kärren. Vi kunna säledes särskilja fyra formationer: 



1) Erioplioreta imra med beständ af Eriopho- 

 r?«n-formen och obetydligt mossor; 



2) Erioplioreta amblystegiosa, med beständ af 

 Erio2)horimi-hrme-D. och matta af bladniossor; 



3) Chordorrhizeta imra, med beständ af Chor- 

 dorrliiza-iovmQn och obetydligt mossor; 



4) Chordorrliizeta amUystegiosa, med beständ 

 af Chordorrhiza-iovmen och matta af blad- 

 niossor. 



Erioplioreta pura hafva i allmänhet följande sam- 



mansättning: 



i fältskiktet, rikliga: Eriopliorum alpinum, E. angustifo- 

 lium, Scirpus ccespitosus, Carex dioica och Eq^iii- 

 setuni palustre, de tvänne. sistnämda ofta blott 

 spridda ; 



strödda: Juncus stygius och Tofleldia boreaUs; 



spridda: Carex ampullacea, C. irrigua, C. Umosa, Erio- 

 pliorum Scheuchzeri, E. russeolum, Equisetum li- 

 mosum, Menyantlies trifoliata, Orcliis maculata, 

 Andromeda polifolia och Lycopodium selago; 



enstaka: Comarum p>alustre, Carex flliformis (mest steril), 

 Sclieudizeria xmlustris, Myrtillus uUginosa samt 

 telningar af Salix lapponum och S. x}liylicwfolia; 



i bottenskiktet, strödd: Viola palustris; 



spridda: Drosera longifoUa och Dr. rotundifoUa ; 



enstaka: Amhlystegium scorpioides och Spliagnum riparium. 

 Denna formation iakttogo vi isynnerhet omkring Ko- 

 lari. 



