59 



denna serie i allmänhet pä torrare lokaler än de mosstoma. 

 Det vore dock omöjligt att indela och benämna dessa ängar 

 efter fuktighetsgraden. Ty den är här vid olika ärstider 

 och under olika är underkastad större vexlingar än pä nä- 

 gra andra ständorter. 



Öfversvämningarna medföra vanligen alls inga aflag- 

 ringar eller ock blott obetydligt dyslam pä dessa ständor- 

 ter. Der dyafsättningen är riklig, som i groparne pä strand- 

 vallarnes landsida, uppstä smä formationer med ymnig Ca- 

 rex anqmUacea eller Eriopliorum angustifoliiim och nastan 

 inga mossor, säledes miniatyrkärr. Är slamtillförseln min- 

 dre, men dock tillräcklig att betäcka marken, hindras björn- 

 mossan och hvitmossan att skjuta upp, och tufstarrens for- 

 mation bibehäller sig längre tid i det yngsta mossfria sta- 

 diet af sin utveckling. 



Stundom inträffar att en starräng helt och hället eller 

 tili en del blir öfverlagrad med sand. Vegetationens första 

 förändring bestär dä deri, att de förut rädande mossorna un- 

 dertryckas, andra mossor tillkomma pä smä fläckar och ör- 

 terna blifva rikliga jemte Juncus filiformis, säsom i n:o 58. 

 Upprepas sandaflagringen eller har den värit tillräckligt 

 mägtig att kunna betäcka platsen flere är, blir Juncus fiU- 

 formis ymnig, Jmicella-iovmeia. dör ut och alit flere örter 

 infinna sig. En ny formation (j imee ta herhida) uppstär, 

 h^alken man ofta pä strandängarne ser fläckvis omvexla 

 med starrformationerna. Sädana blandade ständorter äro 

 n:o 69 och 71. De bilda en öfvergängsform tili de forma- 

 tioner, hvilkas ständorter ärligen öfverlagras af sand och 

 tili hvilka vi nii skola vända oss. 



GräsTallarne. 



Under denna benämning sammanfatta vi alla de for- 

 mationer, hvilka bestä af fleräriga gramineer och örter utan 

 bottenskikt. De äro sä mängskiftande att vi ej här kunna 

 gifva mer än en antydan om deras talrika modifikationer, 

 af hvilka n:o 44 — 57 endast äro nägra exempel. I stället 



