70 



Utgäende frän de minsta springor utbreder sig öfver 

 denna formation en annan, som isynnerhet pä svagt slut- 

 tande skogsberg när ganska stor vidd. Den begynner med 

 Folytridmm pilosum och Ceratoclon purpureus, tili hvilka 

 efter hand sluta sig följande arter i vexlande mängd: 

 lafvar (rikligt): Cladina alpestris, rcmgiferina och silvatica 



samt Cladonice; 

 mossor (ymnigt): Blepiharozia dliaris, Dicranum scoparium, 



D. spurium, Hylocomium parietinum och Poly- 



tridmm juniperinum, de tvänne sistnämda i öf- 



vervägande mängd; 

 örter (spridda): Äntennaria dioica, Epilohium angustifoli- 



um, Viola canina och Viscaria alpina; 

 gräs (strödda): Agrostides, Festuca ovina och Ccdamagro- 



stis lapyponica; 

 ris (temligen rikligt): Arctostaphylos iiva-ursi, Calluna vul- 



garis, Empetrum nigrimi och Vaccinium vitis- 



idcea; 

 buskar och lägväxta träd (spridda): Betida alba, Junipenis 



communis, JPinus silvestris, Populus trenmla och 



Sorhiis aucuparia. 

 Samma formation bekläder torra, soliga afsatser, blott 

 med den skilnad, att gräsen pä sädana platser äro rildiga. 

 Pä denna afart af formationen funno vi Poa casia. 



Pä ojemna, sohga bergklackar förekommer en tredje 

 formation, sammansatt af rikliga lafvar, bland hvilka Oyro- 

 pliorm och Parmelia-iovmQn äro ymnigare än Lecidea-iov- 

 men, samt rikliga mossor, nämligen: 

 allmänna: Amhlystegium aduncum, Andrema jje^rojj7iz7ft, 



Dicranum scoparium, Orimmia apocarpa, G. ra- 



mulosa och Pohlia nutans; 

 temligen allmänna: Orimmia ovalis och Weissia curvifolia; 

 här och der: Anoectangium lapponicum (steril), Dicramim 



scoparium, Hedivigia alhicans och Oncojjhorus stru- 



mlfer; 

 temligen sällsynta : Dorcadion alpestre, Leersia rhahdocarpa 



och Leskeä nervosa; 



