82 



som gjort deras lortvaro derstädes omöjlig. Och i sjelfva 

 verker inse vi utan möda att lämpliga lokaler för de fiesta 

 fjällväxter numera saknas pä Yllästunturi och de kringlig- 

 gande fjällen. Deras jemnt riindade form qvarhäller ijigen- 

 städes vatten, ingenstädes en snödrifva under sä läng tid, 

 som sommarn nu varar och med den grad af torrhet, som 

 luften nu har. Pä Pallastunturit sägo vi uttorkniugen 

 stadd i full gäng, och deraf ledas vi naturligen tili 

 professor Blytts teori. Han har som bekant i fördelningen 

 af Norges flora och torfmossarnes bygnad trott sig finna 

 vitnesbörd om en periodisk vexling mellan vätare och tor- 

 rare kiimat, och enligt hans äsigt lefva vi i en torr period. 

 Man antager allmänt, att trädgränsens nedflyttning och fjäl- 

 lens uttorkning är en följd af skogens förstöring genom eld 

 och afverkning. Men i mänga andra fall kan detta förkla- 

 ringssätt alls icke användas, säsom just inom det omräde, 

 hvarom här är fräga. Rundt kring de fiesta topparne stär 

 tät, gammal och oskadad granskog och uppe pä sluttnin- 

 garna ser man en och annan gammal gran, men för öfrigt 

 äro bergen kala, utan ungskog, utan telningar och utan 

 spär efter hygge eller vädeld. Och hvad anledning skulle 

 man i dessa nastan obebodda trakter haft att nedhugga 

 skogen pä topparne och Iata den stä orörd vid deras fot? 

 Yi raaste här söka an annan förklaring. Och en sadan er- 

 bjuder oss professor Blytt. Enligt hans äsigt skulle vär tid 

 föregätts af en fuktigare, dä nederbörden var rikare. Da 

 mäste större snömassor hafva kunnat hopa sig pä bergen 

 och längre tid hafva blifvit qvarliggande der under som- 

 marn. Dä mäste bergen äfven hafva värit verksammare sä- 

 som förtätare af den atmosferiska vattengasen, Alit detta 

 mäste hafva gjort dem lämpligare att bära skog pä si- 

 nä sluttningar och tillika erbjudit fjällväxterna flere lämp- 

 liga lokaler ofvanom den dävarande skogsgränsen. När se- 

 dän klimatet blef torrare, dogo skogen och ijäUvegetationen 

 ut af brist pä bevattning, den sitt skydd beröfvade myllan. 

 torfven och grusjorden bortsköljdes af regn och smältvat- 

 tcn, stenrösen blefvo äter bara och förstorades med h varjo 



