94 



följaiide sälls3-ntare växter : Saxifraga nivalis, Gymnadenia 

 conopsea, Eriophorum latifolium, Carcx cajnllcms, C. fere- 

 tiuscula, och JVoodsia Uvensis; af dessa förekomma den för- 

 sta och den sista liksom Cystopteris ; Eriophorum latifolium 

 i kärr och de öfriga älska kalk \). 



Tili dessa växter kunde ännu läggas nägra andra, 

 hvilkas förekomst i de öfriga delarne af omrädet dock icke 

 är sä utredd soin nödigt vore -), nämligen : Galium uUgino- 

 siim (m. a. — a.), Myosotis caespitosa (t. a. — r.?), Erio- 

 phontm alpinum (g. a. — t. r.), Scirpus lacustris (h. o. d. 

 — m. r.) och Carex vnlgaris var. jancella (g. a. — r.?), hvil- 

 kas rikligare förekomst i Östra delen af omrädet, om en 

 sadan eger rum, dock torde kunna förklaras af lokala för- 

 hällanden pä de orter vi himno närmare undersöka. 



d) Sydliga växter. 



1 den af oss iindersökta trakten, liksom i allmänhet i 

 hela skogsomrädet, är antalet arter, som tillkommer söderut, 



^) Tili andra grupper hafva jjlifvit hänförda följande avter, som äf- 

 ven anteckuats uteslutande eller nied större freqvens i Östra delen af om- 

 rädet, 1) nordliga: Thalidrum simiolex var. borecdis (a. — freqvensen i 

 veatra delen nägot osäker, da den är omöjlig att säkert bestämma tidi- 

 gare pä sommaren), Th. alpinum (r. — o), Stellaria crassifolia (r. — 

 m. r.), Phaca frigida (v. — o), Rtibus castoreus (r. — o), Bartsia al- 

 pina (t. a. — h. o. d.), Salix myrsinites (t. a. — o, dock pä svenska 

 sidan), Tofieldia (g. a. — t. r.), Sparganium hyperboreum (r. — o, vissa 

 tider obestämbar), Scirpus caespitosus (a. — h. o. d.), Carex livida 

 (m. r. — o), C. Buxbanmii (r. — o), Cystopteris montana (m. r. — o); 

 2) sydliga : Hieracium * sphacelatum (m. r. — o), Triglochin palustre 

 (m. r. — o), Scirpus pauciflonis (m. r. — o) och Alopecurus pifo-ten- 

 sis (m. r. — o). Fotentilla Tormentilla, Daphne Mezcreum och Carex 

 panicea sägos blott öster om landryggen, ehurn ej synnerligen längt frän 

 denna, men kunna knapt räknas hit, lika litet som Epilobium davuri- 

 cum. Juncus stygius sägs äfven pä flere ställen vid Ounasjoki än vid 

 Muonio. 



^) Dessa växters större förekomst i Östra delarne framgär i allmän- 

 het icke af den efterföljande förteckningen ; analoga fall finnas äfven in- 

 om följande grupper. 



