97 



rädet sällsyntare växter höra slutligen hit : Viola tricolor 

 var. arvensis (t. r. — o), SteUaria Frlesiana (t. r. — utbred- 

 ningen norrut osäker), Potentilla norvegica (r. — o), Bibes 

 nigrum (t. r. — o), Feuceäaniim palusfre (r. — o ^), Centau^ 

 rea cyanus (m. r. 2), Hieracium * spliacelatum (m. r.), Vero- 

 nica serxjyUifolia (t. r. — o), Polygonum amphioiuni var. 

 terrestris (r. — o), Urtica urens (utbredningen osäker), Sa- 

 gittaria sagittaefoUa (r. — m. r.) och EleocJiaris palustris 

 (t. r. — r.). Af dessa uppnä Hieracium * spliacelatum (enl. 

 Norrlin, Adnotationes de Pilosellis Fennicis p. 163) och Sa- 

 gittaria sagittaefolia^), sävidt hittills är kändt, sin nordgräns 

 iuom omrädet ^). 



Utom dessa växter^ som med temligen stor säkerhet 

 kunna betraktas säsom sydliga inorn värt omräde, finnas 

 ännu nägra, hvilka mähända äfven borde räknas hit, men 

 hvilkas utbreduing ej är utredd i alla delar af omrädet. 

 Sädana äro Ranuncnlus auricomus (h. o. d. el. g. a.? — 

 Kittilä t. r.), Myriophyllum alternifiorum (Rovaniemi h. o. 

 d. — Kittilä r. ?), Scutellaria galericulata (t. a. — r. ?),. 

 Agrostis vulgaris (söderut m. a., utbredningen norrut osä- 

 ker), Agrostis canina, hvars utbredning är alldeles osäker ^), 



^) Osäker redan i Kolari. 



^) I Kittilä enligt Sfelan, ehuru ej derstädes fuunen af oss. 



^) Upptages af Hartman blott tili Vesterbotten och Jämtland, 

 Backman & Holm (Elementarflora öfver Vesterbottens och Lapplands fane- 

 rogamer och bräkenartade växter. Upsala 1878) upptaga deremot „pors 

 reg. — barr-regionen spridd." 



*) Utom de här upprtlknade äro äfven Stratiotes aloides, Circaea 

 alpina, Daphne Mezereum och Potomogeton liicens inom Finland icke an- 

 tecknade hugre mot norden. Af dessa muste den förstnämda inom om- 

 rädet föras tili ostliga arter, de öfriga tili dem, som uteslutande före- 

 komma i det inre. 



*) Utom dessa växter sägos uteslutande i södra delen af omrädet 

 Nuphar intermedimn, Epilobium davuricum, Chamaedaphne calyculata 

 och Isoetes echinospora; af dessa äro de tvä förstnämda omöjliga att 

 skilja frän närstäende arter under en stor del af sommaren och den sista 

 förbises lätt, hvarföre vi fört dem tili växter med likartad utbredning ; 

 Chamaedaphne äter är ostlig. Större freqvens mot söder visar Dianthus 

 superhus (ostlig) och i mindre grad Bumex Hippolapathum (vestlig). 



7 



