173 



gen tili landskapets gamla folkliga iudelning. „Blekiuge", 

 säger t. ex. biskop Agardh ^), ,,har blifvit indeladt i tre bäl- 

 ten, skogsbygden, mellaubygden och strandbygden, hvartill 

 man kan lägga det fjerde, skärgardeu. Uti skogsbygden 

 strider ännu deu smäländska nordiska naturen rned kiist- 

 landets sydliga, tallskogeii med löfskogen, klipporna med 

 kullarne. Uti mellanbygdeu har löfskogen tagit öfverhan- 

 den, och bergen hafva nedsänkt sig tili sluttande höjder. 

 Uti strandbygden tränger hafvet in med sinä vikar och gif- 

 ver landet änyo ett annat skaplynue." — Dock mäste jag 

 medgifva, att jag icke hört denna i^idelniug användas af 

 befolkningen, utan blott hört den norra delen, der den smä- 

 ländska vegetationen räder, allmänt betecknas med namnet 

 Skogarne. liedan de äldre skandinaviska botanisterna fäste 

 vigt vid samma märkvärdiga kontrast. Elias Fries kallar 

 Smäland ett Norrland midt i Göta rike ^) och beskrifver 

 annbokens region, tili hvilken han räknar Blekinge, som ett 

 nordens paradis ^). De äldre utländska växtgeograferne, 

 hvilka framför alit sökte efter naturliga gränser, kunde icke 

 tillmäta den smala skandinaviska bokregionen nägon bety- 

 delse i jemnbredd med det skiljande hafvet i vester och sö- 

 der. Men Grisebach har frigjort sig frän detta tväng. Hos 

 honom spelar boken en stor roll. Dess gräns utgör grän- 

 sen mellan de tvänne stora hufvudpartier, i hvilka han de- 

 lar sitt ,,Waldgebiet des östlichen Kontinents", som omfat- 

 tar hela norra Asien och Europa *). Det är visserligen sant, 

 att boken gär längt norrut i Smäland, och att man säledes, 

 cm man blott följde definitiouen, skuUe vara tvnngen att 

 uppdraga Grisebachs gränslinie genom helt andra trakter än 

 Blekinge. Men de flesta för Grisebachs „Buchenzone" ut- 

 märkande drag försvinna redan i norra Blekinge, och samma 



'3 C. A. Agardh, Försök tili en statsekonoraisk statistik öfver 

 Sverige. I delen, 2 häftet, Karlstad 1853; sid. 179. 



-) Elias Fries, Botaniska utflygter, III, sid. 172. »— ') Samma ar- 

 bete, sid. 191. 



*) Grisebach, Die Vegetation der Erde, I, sid. 8.5. 



