190 



inom parentes, cluka sliitligen imder för den tilltagande be- 

 skuggniugen, raen de öfriga lefva lika länge som Ijungen. 

 Xägra af dem fä ny kraft, da genom de uppväxande iinga 

 björkarnes ärliga löffällning myllaii äter ökas, och blifva 

 sälunda verktygen för Ijungvegetationens undanträngning. 



Men Ijungbeständet liar äfven sinä egna följeslagare, 

 hvilka antingen alls icke finnas eller äro sällsyntare eller 

 sparsammare representerade pä gräsbackarne. I äldre Ijung- 

 nioar bilda ofta Hylocomkmi iKirietinum, H. prolifenmi och 

 Polijtrichmn junvperinum en tät och svällande matta. I fält- 

 skikten uppträda allmänt Myrtillus nigra, Pteris aquilina 

 och Vaccinium- vitis-idcea, här och der ArctostcvpJiylos uva- 

 ■ursi, Carex ericetorum, Luzula pilosa, Pyrola secunda, Thy- 

 ■nms serpyllum och Viola silvatica samt sällsynt Calama- 

 grostis epigejos, Convallaria majalis, Epilohmm montanuni 

 och Vicia sepiimi, alla blott tunnsädda eller enstaka, utom 

 Arctostapliylos, hvilken pä alldeles humustoraa grus- och 

 sandfläckar uttränger Ijungen. 



Dessa växter äro i moarnes ekonomi af ringa betyden- 

 het. Men ett annat element ingär i denna forniation, livil- 

 ket för dess vidare utveckling är ödesdigert. De träd och 

 buskar, hvilkas förekomst pä gräsbackarne vi redan om- 

 nämt, utträngas ej af Ijungen, utan växa upp och bilda 

 beständ. Vissa arter, hvilkas ärliga aÖall är ringa eller 

 längsanit förmultnar, inverka sä längsamt pä underväxten, 

 att man kan finna sä väl ekbeständ, som tallskogar af ända 

 tili 20 ars älder, i hvilka Ijungraattan ännu är samman- 

 hängande. 



Äfven i Ijungmattans trängsel och skugga kunna träd- 

 frön gro. Om man söker under det höga riset, skall man 

 nastan alltid i mossan finna helt unga plantor af gran, tali. 

 och en, • sarat pä mossfria ställen smä björkar, stundom äf- 

 ven ekar och rönnar. Tallen och granen utveckla sig vi- 

 dare. Huruvida enen och de under mons Ijung födda löfträ- 

 den ega kraft dertill, är mig ej bekant. 



Ännu mä här för fullständighetens skull omnämnas ett 

 i landskapet sällsynt uppkomstsätt för Ijungmoar. Dä mog- 



