191 



nade torfmossar förberedas tili afverkniiig, befrias de ofta 

 frän sitt växttäcke. Pä den bara torfven infinner sig da 

 ymnig Ijiing jemte tunnsädd Erioplioriun vaginatum och 

 nägra smä lafvar (Lecideor, Bceomyces, Cladonice). En mäiigd 

 unga stand af Betida odorata och nägra Pinus silvestris 

 växa* iipp bland Ijungen. Da de nätt mansliöjd, inträder, 

 om beständet är nägot sä när slutet, föränddngar i under- 

 växten, hvilka sluta med att göra den lik vissa björksko- 

 gars, hvarom vi längre fram fä tillfälle att ytterligare tala. 

 " Vi hafva redan observerat, att björken liör tili de för- 

 sta växter, som infinna sig pä blottad jord. Dess tidigaste 

 utveckling tyckes i hög grad gynnas af lätt lösliga mineral- 

 ämnens närvaro i jorden, ty pä svedar och svedjeäkrar upp- 

 spira otaliga björkplantor redan under den första somraarn, 

 da deremot grustagen inom flere ars förlopp erhälla endast 

 en sparsam björkvegetatiou, som ej kan kallas beständ. 

 Telningarne växa upp lika väl pä gräsbackar som pä Ijuug- 

 fält, ehuru de vanligen pä de^ förra ställa sig glesare af 

 den orsak, att de flesta ständ förderfvas af betande krea- 

 tur. Emedan björkbeständet pä gräsbackarne bhr glest och 

 tilläter Ijuset att fritt tränga tili marken, förmä gräsen halla 

 skogsmossan borta, och de i södra Blekinge allmänna, men 

 tili vidden obetydliga hjörUhacTzavne uppstä. Med detta 

 namn vilja vi beteckna en formation, som iitmärkes af riklig — 

 strödd björk (i detta landskap alltid Betula verrucosa) med 

 underväxt af ymniga — rikliga gräs och mossor samt rikhga 

 — strödda örter. Markens betäckning är lik gräsbackarnes, 

 med samma läga fältskikt, samma förkrympta örter och sam- 

 ma rikedom pä Hylocommm squarrosum. Den enda skil- 

 naden bestär deri, att Hylocomium parietinum ernär större 

 betydelse och uttränger den- förra i samma män som björk- 

 beständet äldras och tätnar. 



Björkbackarne förvandlas hastigt, om de icke flitigt 

 betas och rödjas. Den allmännaste förvandlingen är de- 

 ras öfvergäng tili björkskog. Dervid aftager gräsens ym- 

 mighet, mosstäcket sluter sig och risen ökas. Ljungen, som 

 pä björkbackarne stundom är strödd, blir här ofta riklig, pä 



