204 



Pä granarnes stammar äro lafvarne rikliga och mos- 

 sorna strödda, nämligeu : 

 riklig: Parmelia x^liysoäes; , 



strödda: Usnea harhata, Physcia ccesia och Stereodo7i cu- 



irressiformis ; 

 tunnsädda: Alectoria juhata, Evernia pnmastri, Banmlina 



2)ollmaria och Dicranum scoparium; 

 enstaka: Astropliyllum hormini, Flagiothecmm denticula- 

 tum, Weissia ulopliylla och Cladonia fimbriata. 

 Af föregäende fraraställning S3^nes att blandshogarne 

 af björk med tali och gran endast äro öfvergängsformer tili 

 barrskogarne. Lemnade att utveckla sig fritt, skulle alla 

 sannolikt inom föga rner än ett sekel förvandlas autingen 

 tili tallskogar eller tili granskogar. Icke desto mindre är 

 blandskogen Blekinges allmännaste skogsformation. Man ser 

 den öfverallt pä grus och sand i afhälligt, torrt eller friskt 

 läge, tili och med i laudskapets sydligaste delar. Dess stam- 

 mar äro alltid länga och klena. Beständet är ojemiit, ofta 

 glest, och iinderväxten — ehiiru artfattig och skenbart torftig 

 — sä varierande, att man knappast kau angifva nägon uorm 

 för dess sammansättning. Bärrisen, isynuerhet MyrtiUus 

 nigra, äro dock rikligare än i sa väl löf- som barrskogen, 

 och för öfrigt likuar iinderväxten mest björkskogarnes. 



Pä klippor och stenar i en blandskog af björk, tali och 

 gran vid Eödebyholm antecknade jag följande vegetation. 



Mossor mycket rikligt, lafvar rikhgt, nämligen: 

 rikliga: titereodon cupressiformis och Lecanora pjarella; 

 strödda: tStereodon cup)ressiforniis var. filiformis, Anti- 

 trichia curtip)endula, Orimmia Hartmani, Hed- 

 wigia albicans, Peltigera rufescens och Parmelia 

 olivacea; 

 tunnsädda: Hylocomium proliferum, H. parietinum, Dicra- 

 num lojigifolium, D. scoparium, D. montanum, 

 Tortula ruralis, Fnillania fragilifolia, Nephro- 

 mium Icevigatum, Spluerophoron coralloides och 

 Parmelia stdcata; 



