244 



afseenden sä olika dessa bäckea, att deras enda geinen- 

 samma egenskaper blifva den blott af regnmängden och af- 

 dimstningen beroende och derför ofta varierande vatten- 

 niäugden samt vattnets nastan fullkomliga staguation. Dessa 

 gemensamma egenskaper tyckas vara af genomgripande be- 

 tydelse, ty vegetationens utveckling förblifver densamma pä 

 de bäda slagen af standorter, trots den stora olikheten i 

 näringsvärde, som mäste tillskrifvas deras vatteu. 



Det första stadiet af dessa smä vattensamlingars igen- 

 växuing bestär deri, att frän bottnen en mängd exemplar 

 af Jimcus supinus (i utdragna vattenformer) och Potamoge- 

 ton polygoni f olius iippväxa. Tili dessa sälla sig nägra vid 

 ytan flytande arter, äfvenledes ofta i stor mängd exemplar, 

 nämligen HoUonia palustris, Utricularia imlgaris (temligen 

 sällsynt), Aniblystegium hjcopodioides (sällsynt), Sphagmim 

 cuspidatum, Sph. siibsecimdum och Spli. intermedium. När 

 denna vegetation betäckt vattenytan, finna Glyceria fliiitans, 

 Bcmunculus flammula och Agrostis alba rotfäste. Senare 

 tillkomma Menyanthes, Comamm, Brosera intermedia, Erio- 

 pJiorum angustifolium, Carex ampuUacea, C. filiformis, C. 

 jimcella, C. vesicaria och C. Goodenoivii, bland hvilka Erio- 

 pliormn och nägon af Carices vanligtvis blifva de rikligaste. 

 Emellertid gä de första vattenväxterna under, utom Spha- 

 gna, af hvilka Sph. suhsecimdnm tager öfverhand och sluter 

 sig tili en matta mellan grästufvorna. I denna matta fin- 

 ner man ännu Glyceria och Carex filiformis jemte nykom- 

 lingar som Feucedanum, EriopJiorum vaginatum och Carex 

 Oederi. Nu har formationen nätt sin rikaste utbildning. 

 Ju fastare växtmattan blir, desto mera beherskas formatio- 

 nen af ett par växtformer med uteslutande af de öfriga. 

 Ständorten bhr nämligen ogynsam för de fiesta växter deri- 

 genom att växtmattan ej mera som förr förmär höja och 

 sanka sig med den föränderhga vattenytan, iitan fäster sig 

 vid dess lägsta ständ, utsatt för alla öfversvämningar. 



Den sammansättning, som formationen frän detta ögon- 

 blick sträfvar att antaga, finner man i de flesta af Blekin- 

 ges kurr. Bottenskiktet bestär af ymnig Sphagmm subse- 



