framtid fä se äiVen dem i Sällskapets pro Fauna et Flora Fen- 

 nica publikationer utgöra föremäl för en särskild behandling. 



Säsom kändt utgöres Hogland af en brant ur hafvet sig re- 

 sande klippö, hvilken med sinä högsta toppar när ända tili 530 

 iot ölVer hafvet, medan de lägre delarne, eller dalarue, endast 

 obetydligt höja sig deröfvei". Dessa lägre belägua delar äro tili 

 största deleu betäckta af tätä, skuggiga och fuktiga barrskogar, 

 här och der med inblandade löfträd, hvilka delvis uppstiga längs 

 bergens sidor, lemnande topparne och de höga branta afsatserna, 

 «äfvensom klippstränderna, helt och hället eller delvis fuUkomligt 

 kala och utsatta för säväl solens som de häftiga hafsvindarnes 

 intlytande. Lägges härtill att dessa bei*g äro sönderremnade i 

 djupa -klyftor, uti hvilka snö och is qvarligga längt in pä. som- 

 maren och uti hvilka en solsträle aldrig intränger, samt att mar- 

 kens beskaffenhet, ehuiii öfverhufvudtaget stenbunden, är mycket 

 olika, bestäeude dels af fuktig skogs- eller kärrmai-k, dels af flyg- 

 sand, saudmo eller gröfre eller smärre rullsten, äfvensom att 

 tvänue större byar finnas pä ön, sS. inses lätt att, i motsats tili 

 den jemffirelsevis enformiga fanerogamfloran, en ganska talrik 

 mängd olikartade lafvar här skola finna för sin trefnad erforder- 

 liga lifsvilkor, om ock vissa grupper af stenlafvarne, säsom af Öns 

 Öfvervägande bergiga beskaffenhet framgär, mäste blifva de för- 

 herrskande, medan andra äter helt och hället saknas. Ocksä 

 uppgär antalet af här funna lafarter och underarter, varieteter och 

 mindre väsentliga former oräknade, tili den för öns ringa ut' 

 sträckning (12 kilometer i längd och l^/j ä 3 kilom. i bredd) 

 jemiorelsevis höga siffran 402. Att denna siffra vid ytterligai'e 

 undersökning kan komma att höjas, torde mau fä taga för gif- 

 vet, att döma af öns ytterst oländiga och svärtillgängliga beskaf- 

 fenhet, hvilken hittills hindrat eller försvärat tillträdet tili alla dess 

 klyftor och afsatser. 



Den redogörelse för Hoglands lafflora som här meddelas 

 grundar sig främst pä egua, under flere somrar fortsatta, under- 

 sökningar samt pä professov W. Nylanders bestämning eller gi^ansk- 

 ning, pä fä undautag när, af de derunder insamlade och tili Uni- 

 versitetets i Helsingfors finska herbarium inlemnade lafvanie. 

 Utorn dessa fövvaras i nämnda herbarium ett antal af d:r A. E. 



