gärskildt pä tallbark : Lecidea turgidula och obscurella * heterella, 

 äfvensom pä grankäda : L. resinae och difformis, samt pä, löfträd 

 Physcia stellaris, Lecidea cyrtella, acdinis och ijarasema, Artlionia 

 astroidea och imnctiformis och Verrucaria epidermidis och dess- 

 utom pä rönn och asp: Lecanora cerina, pyracea och allophana, 

 pä asp: Lecanora distans och Artlionia patellulata, pä ai: Ope- 

 (jraplia atra (enligt E. Nyi.) och pä björk: Mycoporum ptelaeo- 

 des. Gammalt tvä, säsom laduväggai", plank, gärdesgärdar, murkna 

 trädstubbar och dylikt, bebos vanligast af: * Calicimn trabinellmn, 

 tracJielinum, * curtum och x)arietinimi, Trachylia tigillaris, Clado- 

 nia carneola och hotrytes, JJsnea Mrta, Alectoria juhata och cJia- 

 hjheiformis, Evernia furfuracea och prunastri, Bamalina interme- 

 dia, Platysma X)'i'>^<^stri, Parmelia saxatilis, sulcata, suhaurifera 

 och pJiysodes, Parmeliopsis anihigua och aleurites, Physcia parie- 

 tina och * polycarpa, Lecanora exigua, clilarona, coilocarpa, uni- 

 Irina, varia, expallens, symmictera, symmicta och sid)intricata, 

 Lecidea hypioptoides och myriocarpa, Xylograplia parallela och 

 Agyrium rufum. Torr, steril jord beklädes tili stor del af samma 

 lafvegetation som bergen, här förekomma nemligen hufvudsakli- 

 gast: Cladonia pyxidata med var. pocillimi, Cl. gracilis, cornuta, 

 degenerans, squamosa, cormicopioides, deformis, bellidiflora f. gra- 

 cilenta, macilenta \ax\ carcata, Cladina rangiferina, sylvatica med 

 var. alpestris, uncialis, amaiirocraea och destricta, Getraria islan- 

 dica, crispa och aculeata var. ymiricata, och slutligen äro de som 

 oftast anträffas pä fuktigare jord och växtlemningar följaude: 

 Baeomyces icmadopliilus, Cladonia fimhriata, subcornuta, * gracilis, 

 turgida och squamosa, Peltidea apMJiosa f. verrucosa, PeUigera 

 canina och polydactyla samt Lecidea vernalis. 



Utom dessa här uppräknade lafvar, hvilka genom sin Stora 

 spridniug och delvis ymniga förekomst förläna laffloran dess 

 egendomliga prägel, uppträda här en mängd egendomliga former 

 och nya, af prof. W. Nylander beskrifna, arter, hvilka utan tvif- 

 vel hafva öns säregna natur att tacka för sin härvaro. Deremot 

 saknas nastan helt och hället tili familjen Collemacd hörande laf- 

 var, af hvilka endast en Collema och en Leptogium art anträffats, 

 äfvensom Öfverhufvud de som för sin trefnad erfordra kalk. 



