230 



slutet af sistlidne september tagit under bark af gran i Ka- 

 rislojo sockeD, Denna art, som var beskrifven af föredraga- 

 rens farfar öfter ett enda i Yläne fuuuet exeraplar, ocli af 

 de forskare som i mellersta Europa specielt studerat de för 

 skogsbusbällningen sä vigtiga skalbaggavne af detta slägte, 

 blifvit tolkad dels säsom identisk med den i södra Europa 

 förekommande T. rectanguliis Eich., dels säsom den i mel- 

 lersta Europa miudre sällsynta T. amitinus Eich., raen af 

 alla, som sett originalexemplaret, erkänts säsom egen art, 

 hade, oaktadt den med stor ifver eftersökts säväl här som i 

 andra länder, hittills icke blifvit äterfuunen. Nu togs den i 

 tvänne trädstammar i sällskap med den vanliga T. typograplms 

 L. Honan, som förut var obeskrifven, skilde sig irän baneu 

 derigenom, att de tvänne tili en förenade tänderna vid ely- 

 tras spets voro hvardera spetsiga och kortare än hos banen. 

 I afseende pä formen pä de under barken utgnagade gängarne, 

 hvaraf nägra profver jemväl förevisades, öfverenstämde dennu 

 art i hufvuddrag med dem, som förorsakas af T. tyxyographus.^ 

 men äfvek, utom genom betydligt mindre borrhäl, derigenom, 

 att de s. k. dottergängarne frän modergängen utgä i spetsig 

 vinkel (icke vinkelrätt säsom hos T. typograxjilius). 



Herr O. KiJdman framlade exemplar af Calamagrostis 

 acutiflora Schrad., hvaraf han sommaren 1884 anträflat flera 

 tufvor pä en torr fältbacke i närheten af Bolä i Esbo sockeu. 

 Säväl C. arundinacea som C. epigejos funnos i närheten. 

 Samtliga exemplar voro tili sinä yttre egenskaper högst lik- 

 formiga och framstälde en typisk raedelform mellan de bäda 

 sistnämnda arterna. I närmaste anslutning tili Heidenreich 

 o. a. hade föredragareu uppfattat denna form säsom den pri- 

 mära hybriden af dessa tvänne arter. I sällskapets samlin- 

 gar fauns förut ett exemplar fr. Onega Karelen, hvilket af 

 herr Almqvist i Stockholm hänförts tili C. acutiflora och 

 som af föredragaren pä grund af habitus och blomdelaruns 

 lungdförhällanden ansägs böra betecknas som en forma; per- 

 epigejos. Förbehällande sig att framdeles behandla denna 

 hybridserie, omnämnde föredragaren vidare en form af C. 

 arundinaceaf hvaraf ett enstaka ständ päträffats närä Pikkala 



