248 



Herr O. Kihlman redogjorde för siua iakttagelser öfver 

 eu del föga uppmärksammade /SaZziC-hybrider. Af dessa voro 

 följaude för den finska floran n5^a: 



Salix aurita X Uvida, hvaraf föredragareu observerat 

 en honbuske vid Noks och en annan vid Kaitans, hvardera 

 i Esbo, erinrar om S. aurita genoni de unga bladens ner- 

 yatur och härigbet, den kerta stundom iutryckta bladspetsen. 

 kapslarnas storlek och harighet m. m., om S. Uvida genom 

 förgrening, barkens och bladens färg och nastan fullständiga 

 glatthet m. m. Sedän hängena affallit, voro buskarne i hög 

 grad lika vanlig S. vagans, men senare pä sommareu utveck- 

 lades (1885) ur de öfre bladens axiller grenar, hvilka kuappt 

 afveko frän unga skott af S. aurita. Under vintern (och 

 vären?) bortdogo de öfre delarne pä en stor mängd ärsskott. 



Salix aurita X cinerea, en stor och yh-ig honbuske, 

 hvilken af föredragareu iakttogs närä Kaitans i Esbo, förhöll 

 sig fullkomligt intermediärt mellan bäda stamarterna och lem- 

 nade en stor mängd grobara frön. 



Salix caprea X Uvida, en cirka 5 fot hög buske an- 

 träffades af herr IV. Lauren närä Vasa 1883 och ett exem- 

 plar inlemnades nyligen af eleven J. E. Montell frän Äland; 

 ett sterilt exemplar, som sannolikt äfven hörde hit, taget af 

 herr Unonius i Sysmä, förvarades i Universitetets finska her- 

 barium; utmärkte sig genom följande karaktärer: Grenar ej 

 knöliga, yngre häriga, äldre glatta, gräaktiga, uägot utspär- 

 rade; blad bredt ovala — omvändt äggrunda med kort och hvass 

 spets, helbräddade, de öfre här och der otydligt vagiga, yngre tätt 

 gräulliga (ss. hos S. ca])rea), äldre nastan glatta; hangen 4 — 5 

 cm. iäuga, glesblommiga, med 4 — 5 smä brakteer; hänge- 

 fjäll Ijusa med yttersta spetsen r-ödbruu, af kapselskaftens 

 längd eller obetydligt längre; hapseln längskaftad, större än 

 hos S. Uvida, med längre stift. 



Salix Lapponum X 2?hylicaefoUa, observerad af föredra- 

 gareu i Augusti 1885 pä ett skogskärr i Viitasaari, växande 

 bland stamarterna. Deuna sä vidt bekant förut obeskrifna 

 hybrid utmärkte sig genom att ärsskotten nedtill äro starkt, 

 upptill svagare gräludua, fjolärets grenar glatta eller nastan 



