66 



senare trädet; medan en del af kottefjällen hade den för var. 

 obovata lapponica vanliga, bredt afrundade formen med nä- 

 gra, nastan omärkbara ojemnheter i kanten, voro talrika an- 

 dra fjäll, isynnerhet i öfre delen af kotten försedda med en 

 kort, men inycket tydlig förlängning af spetsen, temligen 

 skarpt afsättande sig mot den för öfrigt svagt konvexa kant- 

 linien. Jag anser det derför höjdt öfver hvarje tvifvel, att 

 vi här hafva att göra uteslutande med modifikationer af den 

 vanliga Ahies excelsa, sädana som förekomma öfver hela Fin 

 land ända ned tili Helsingfors och Aland. 



Enligt forstmästaren hr M. 'W. Waenerberg skall 

 granen förekomma flerstädes i trakten af Muddusjärvi, säsom 

 Öster om Junnas pä andra sidan Keptujoki nägra 6 aln höga 

 och i trakten af Tirro nägra smä qvistiga exemplar; i en 

 dalsänkning vid ett skogsträsk strax öster om Vastusjärvi 

 finnas enl. hr Nordling flere träd; frän trakten mellan Paa- 

 darjäyri och Hammasjäyri är granen, enl. hr "W"aenerberg, ej 

 känd, ej heller hade Väylä lapparne observerat den i uär- 

 heten af sinä stugor. Lappen J. Aikio uppgaf, att pä midten 

 af den stora i Muddusjärvi utskjutande halfön Syrminiemi 

 finnas hundratals (»satoja») granar; samma sagesraan har ^/j 

 mii vester om Terstojokis mynning sett flere granar och kände 

 äfven de ofvannämda träden närä Junnas. Pä Karvasselkä 

 Söder om Viibastunturit har granen observerats af prof. Sae- 

 lan och pä Roiro holme i Inari af mag. P. Solitander; 

 j-usqve ad . . fontem Vaskojoki, Enarijoki ad Jorgastak»: Fell- 

 man. Husbonden pä Heikura, vid c. 69<' 27' n. br., närä 

 Karasjokis mynning, berättade, att c. 3 verst pä andra sidan 

 Tenojoki i Norge finnas 3 stycken omkr. 7 aln höga granar 

 pä sluttuingen af en vaara ofvanom tallgränsen; vi hade 

 sjelfva ej tid att besöka stället och denna uppgift omnämnes 

 här endast under reservation. 



Tallregionens utbredning i Inari förtydligas af medföl- 

 jande karta; säsom af densamma synes, bildar större delen af 

 tallregionen ett sararaanhängande omräde, hvars öfre gräns 

 angifves af en linie, som med hufvudrigtning SV — NO om- 

 sluter sjöarne Pyhäjärvi, Muddusjärvi, Geggijäyri och Jää- 

 järvet. Norr om Tuulijärvi gör tallgränsen en böjning mot 



