72 



andra tili hastigare höjdtlUväxt, Orsaken äter tili denna för 

 trädens normala utveckling ogynsamma samraansättning af 

 tallskogen är efter ali sannolikhet främst att söka i inverkan 

 af de talrika skogseldar, som bevisligen hemsöka Inari Lapp- 

 mark. Trakter, der en nyss öfvergängen fareld gifvit hela 

 landskapet ett afskyvärdt skelettartadt utseende, äro tyvärr 

 icke sällsynta undantag och de i forstarkivet pä Kaamas för- 

 varade handlingarna omnämna ofta ganala öfverständare sä- 

 som sista öfverlefvorna af skogens genom skogseldeu nastan 

 utrotade äldre generation. Äfven den mundtliga traditionen, 

 hvars utsago här onekligen är af betydelse, lemnar de be- 

 stämdaste uppgifter om skogseldarues förhärjande framfart. 

 Dä eldens verkningar värit af lindrigare art, sä att större 

 eller mindre grupper eller enskilda träd här och der blifva 

 qvarstäende, mäste naturligtvis äterväxteu Iida af den deri- 

 genom förorsakade beskuggningen ; de äldre träden antaga sä- 

 lunda lätt karakteren af gärtallar, medan underväxten blir 

 gles och lidande. Om äter den växande skogen pä mindre 

 arealer blifvit helt och hället förstörd och fröbar skog finnes 

 i närheten äro visserligen utsigterna för en tillfredsställande 

 föryngring af skogen större, ehuru de i läng tid qvarstäende 

 halfbrända träden utan tvifvel äro menliga för äterväxten. 

 Men den tid, som här förflyter emellan tvenne fröär, är sä 

 betydlig, att i de flesta fall det ärligen i stora massor produ- 

 cerade björkfröet fär tid att anflyga och bilda kraftiga buskar. 

 Dä besäning frän tallskogen slutligen inträffar, raaste de upp- 

 spirande, Ijusfordrande plantorna pä den delvis redan beskug- 

 gade marken i betänklig grad deciraeras. Exempelvis mä här 

 omnämnas en af oss besökt areal af flere hundra tuunlands 

 vidd pä norra sluttningen af Maarestatunturit ; tallskogen hade 

 här genom en 1871 inträffad vädeld blifvit nastan totalt för- 

 störd. De gamla, skeletterade träden qvarstodo ännu öfver- 

 allt men spär tili äterväxt kunde ingenstädes upptäckas. 

 Marken var betäckt af ymnig Polytrichum juniperinum och 

 piliferum, omvexlande raed större eller mindre fläckar half- 

 förbränd renlaf. Risen sakuades helt och hället. Vegetatio- 

 neu karakteriserades för öfrigt af teml. rikligt förekommande 

 Calamagrostis lapponica, Aira fiexuosa och Chaniaenerion. 



