74 



märkningsvärdt hög grad skadade af skogseld, sä att knapt 

 halfva antalet qvarstäende stammar ännu äro vid lif. 



Som bekant äro renlapparne under större delen af som- 

 mai-en tvungna att underhälla öppna eldar, för att genom rö- 

 ken skydda sinä kreatur mot myggen ; da emellertid den 

 varma ärstiden tillbringas i fjälltrakterna, torde dessa eldar 

 endast säilän värit olycksbringande för tallskogen. 



Pä medföljande karta har jag sä noggrant som möjligt 

 sökt begränsa de trakter, der tallen för närvarande upp- 

 träder beständbildande ; jag anser det likväl vara otvifvelak- 

 tigt att dessa gränser äfven under den historiska tiden under- 

 gätt märkbara förändringar. 



Men om äfven, säsom ofvan framhällits, mycketgenom- 

 gripande förändringar i skogarnes och deri genom hela vege- 

 tationens sammansättning och utseende värit en följd af men- 

 niskans närvaro i dessa trakter, är ä andra sidan den omda- 

 ning, naturen undergätt i följd af bemödanden för landthus- 

 hällningens höjande, försvinnande liten. Euligt Ignatius^) 

 utgjorde innevänareantalet inom Utsjoki socken med Inari 

 kapell den 31 Dee. 1880: 1250, hvilket ger ett medeltal af 

 7,0 6 innevänare pä qv. milen. Ar 1855 voro socknens dä- 

 varande 1083 innevänare, enl, Andelin^), fördelade pä 194 

 familjer, af hvilka 30 uteslutande lifnärde sig med renskötsel 

 och förde ett äkta nomadlif pä tundrorna och skogsraarkerna- 

 Flertalet af den öfriga befolkningen utgjordes af s. k. fiskar- 

 lappar och det angifna förhällandet mellan dessa befolknin- 

 gens tvenne hufvudelement torde fortfarande vara temligen 

 oförändradt. Ett ej obetydligt antal finske nybyggare hafva 

 visserligen pä senare tider nedsatt sig, i synnerhet inom Inari, 

 men i afseende ä förvärfskällorna för sitt uppehälle äro dessa 



') K. E. F. Ignatius: Statistisk arsbok för Finland, 1883. 

 Tab. 2. 



") A. And eli n: Kertomus Utsjoen pjtiijästä. Tidskriften Suo- 

 mi 1858. 



