77 

 ganska stor utsträckning ; rägäkern intog är 1880 en areal 

 af c. 3 tunnland. Under de sex är dessa sädesslag da hade 

 odlats pä Toivoniemi hade de ej en euda gang skadats af 

 frost. I medeltal hade rägen gifvit 16:de kornet och erhölls 

 deraf numera sä stora qvantiteter, att gärdens behof blefvo 

 mer än täckta. Äfven potäternas afkastning hade värit ut- 

 märkt, dä skörden vanligen förhällit sig tili utsädet som 80 

 tili 1. Af köksväxter hade med god framgäng odlats: rädi- 

 ser, kälrötter, blomkäl, morötter, spenat, sprit- och sockerär- 

 ter och sallad, alit pä fritt land. Under senaste sommar 

 (1883) skall Dahlian utvecklat en ovanlig blomsterprakt. 



Den inverkan, som herr Nordlings lyckliga experiment 

 utöfvat pä traktens allmoge, har tillsvidare värit obetydlig. 

 Visserligen har potatisodlingen bland fiskarefamiljerna kring 

 Inari sjö efterhand blifvit ganska allmän; men de odlade 

 j-torna hafva pä sin höjd ett par kapplands vidd, sä att skör- 

 den ofta är förtärd innan snön faller. Nu säsom förut torde 

 enskilda gärdar derjemte utsä V2 ä 1 kappe korn, och rof- 

 vor lära säs pä smä svedjade fläckar äfven i aflägsnare skogs- 

 trakter. I Utsjoki äro äfven dessa minimala kulturförsök sä 

 godt som okända. 



I följd häraf äro äfven de flesta af vara vanliga »ogräs» 

 i Inari Lappmark antingen okända eller sällsynta. Af väx- 

 ter, som vanligen beledsaga menniskans uppträdande, äro en- 

 dast Capsella, Stellaria media, Ächillcea millefolium, Ma- 

 tricaria inodora, PoUjgonum aviculare och Poa aiiniia all- 

 männa och ymniga inom omrädet. Flerstädes observerades : 

 Thlaspi arvense, Crepis tectorum, Galeopsis tetrahit och Ur- 

 tica dioica. Mer elier mindre sällsynta äro: Silene inflata, 

 Spergiila arvensis, Carduus cnsptis, Centaurea cyanus, A- 

 sperugo procumbeiis, Galeopsis versicolor, Polygo^mm con- 

 volvulus, Chenopodium album, Atriplex patula, Junciis bu- 

 fonins, Phleiim pratense, Apera spica-venti och Triticum 

 repens, af hvilka de flesta ätminstone tills vidare mäste an- 

 ses vara endast tillfälliga inblandningar i floran. 



Större delen af de ganska vidsträckta momarkerna äf- 

 vensom sluttningarna af rullstensäsar och mindre höjder in 



