84 



Äterstär ännu att kasta en blick pä den här förekom- 

 macde 



Begio alpina. 



Denna zon upptager topparne och de öfre sluttningarna 

 af bergshöjderna, sä snart dessa höja sig i Muotkatunturit 

 350 a 400 meter, i Utsjoki c. 300 meter öfver hafvet; dess 

 utsträckning i vertikal rigtning är säledes ganska obetydlig: 

 högst 200 meter, men vanligen vida mindre. Med undantag 

 kanske af nägra fä sterila toppar ligger derför helafjällregio- 

 nen i Inari inom videbältet eller utgöres af recj. alpina in- 

 ferior. Pä ^ahlenbergs karta i hans Flora lapponica ut- 

 märkes visserligen Peldoaivi trakten säsom tillbörande öfre 

 fjellregionen. AVahlenberg besökte emellertid icke sjelf Muot- 

 katunturit och hans uppgift kan sälunda endast stöda sig pä 

 hörsägen eller pä hans blotta förmodan. Ingen af de arter 

 han sjelf (pag. XXXV) uppger säsom karakteriserande »al- 

 pes superiores» nämligen: Ranunciilus glacialis och niva- 

 USf Pedicularis hirsuta och fianimea^ Alsine bijiora, Erige- 

 ron unifloms är veterligen nägonsin anträffad inom Muotka- 

 tunturit eller öfverhufvud inom Inari Lappmark. 



Af den föregäende framställningen af fjällhöjdernas ut- 

 seende och gruppering framgär äfven tillfyllest, att Inari 

 fjällregion är fördelad pä talrika mindre arealer, ätskilda frän 

 hvarandra genom bälten af den i dalsänkningarna herskande 

 björk- eller tallregiouen. Siu största utbredning eger fjäll- 

 regionen pä Muotkatunturit, men äfven der är den sönder- 

 skuren och afdelad i mindre fält genom den längs bäcksträn- 

 derna uppträngande björkregionen. En annan hufvudgrupp 

 bildas af Utsjoki fjällen, vester om floden af samma namn; 

 den betydligaste af dessa höjdsträckningar är Paistunturi, som 

 mot norr öfvergär i ett kuperadt högland med talrika min- 

 dre, mest längsamt afrundade fjäll; först vid det brant stu- 

 pande Kistapahta genombryter Tenojoki höglaudet, här bil- 

 dande den läcga och svära forsen Yliköugäs, och fortsätter 

 derefter sitt lopp i ostuordostlig rigtning; pä andra sidan 

 floden midt emot Kistapahta fortsätter sig höglandet och öf- 

 vergär här i Ostfinmarkens högsta fjällgrupp : Rastekaisa, Käi- 

 miökaisa, Kurrokaisa etc. — Ännu mera isolerade aro öfriga 



