203 



tallen kan dock fogelfaunan pä dem vara olika; ty mänga 

 Ibglar bero icke blott af sinä speciella lokaler, utan äfven af 

 skogsregionen i dess helhet, om ocksä ej direkt af skogen 

 sjelf säsom ständort; dessa stanna inom gränsen för sagda 

 region. Andra äter bo jemväl, eller delvis iiteslutande. pä 

 samma lokaler högre upp, alltsä vid fjällsjöar och -träsk, fjäll- 

 kärr, -myrar och -mossar m. m. (lacus etc. alpesfres 1. aljjini). 



Säsom redan ofvan anfördes vistas en del verkliga hafs- 

 kust-liäckfoglar under fortplantningstiden äfven pä nägon af de 

 nu iippräknade sötvattens-lokalerna, t. ex. Lanis argentatus. 

 Vid större och mindre sjöar och träsk förekomma lommar, Co- 

 lymbus, doppingar, Podiceps^ andfoglar, Anas, FuUgula och 

 Mergus, en del t. o, m. vid ganska obetydliga vatten, och 

 pä steniga stränder drillsnäppan, Äctitis liypoleuciis. Invid 

 fjällsjöar vistas Lestris Biiffoni, medan strömstaren, Hy- 

 drobata, häller sig tili fjällbäckar och forsar. Uppä läglauds- 

 myrarne häcka Toton Ms-arter, smäspofven, Niimenius phceo- 

 pus, samt tranan, Grus, i norden äfven Motacilla Jlava. 

 Starr- och väta ängar bebos af Gallimda porzana, Scolopax 

 gallinago och gallimda; uppä fuktiga tufviga ängar vistas 

 storspofven, Niimenius arcuata, pä kärrängar Stvix hrachy- 

 otiis, och nppä vanliga mossiga ängar med smäbuskar före- 

 kommer Emberiza schoeniclus. 



Bland förekomstlokaler pä torra landet hafva vi att 

 särskilja tvenne större hufvudgrupper: skoglösa, s o 1 ö p p n a 

 och skog- eller buskbärande ställen. De förra upp- 

 träda i nägra olika former, säsom fält (campi), utgörande 

 dels magra sandhedar, dels Ijung- och lafhedar bebodda af 

 Charadrius apricarius i norden, dels steniga fältbackar der 

 stensqvättan, Saxicola, trifves. De med mer eller mindre 

 djup matmylla och rikligare vegetation täckta fälten, s. k. 

 torra eller h ä r d v a 1 1 s ä n g a r (prata) och o d 1 a de fält 

 (agvi), tjena tili vistelseort för kornknarren, Ortygometra 

 crex; dylika öppna odlade fält bebos äfven af lärkor, Alauda 

 arvensis, och rapphöns, St. perdix; pä öppnare betesmarker 

 finnes i södra Finland Motacilla flava. Tili dessa lokaler an- 

 sluta sig omgifningarna af menniskoboningar (cedijicia), der 



