senare mera ntforligt uti ^Ansichten der Natur" '). Han 

 Irainhäller i dessa arbeten framför alit de fysiognomiska 

 växtformerna, deras oberoende af systematiska forvantska- 

 per och deras rol uti landskapskaraktären, samt vidare 

 dessa formers grupperingssätt, de sociala formernas enfor- 

 miga samhällen i motsats tili den tropiska urskogens form- 

 rikedom och omvexling. ^ 



Humboldts föredöme manade redan under de när- 

 mast följande ären en talrik skara resande, att egna större 

 uppmärksamhet at naturens och specielt vegetationens fy- 

 siognomi uti de af dem besökta trakterna, och sälunda ho- 

 pade sig hastigt materialet tili en fysiognomisk framställ- , 

 ning af hufvuddragen Tjti jordens vegetation. Men bland j 

 de offentlifja växtjjeoo-raferna vunno hans ideer fösra an- ' 

 klang. Tili och med Schouw, som dock uti företalet tilli 

 sitt vigtio^a verk tacksamt erkänner sin förbindelse tili Hu m- \ 

 boldt för den väckelse han gcnom dennes arbeten raotta-.^ 

 git, egnar icke ett ord at den fysiognomiska botaniken el- i 

 ler at växternas samhällen. För honom tyckas de uppgä | 

 uti arternas ^stedforhold'^ eller ^forekomst," Detsamma j 

 är förhällandet med Wahlenbero: och de flesta senare i 

 författare. 7 



Egendomligt är det att följa denna riktning, och se, ; 

 huru författarne dock smaningom pa rent teoretisk, deduk- I 

 tiv väg konstruerade sig tili växtsamhällenas begrepp. En ! 

 växts förekomst är — resonerade man 2) — Jberoende af i 

 af diverse yttre förhällanden, isynnerhet af olika beskugg- j 

 ningsgrad, fuktighetsgrad samt jordens kemiska och fysi- 

 ska beskaifenhet. I hvart och ett af dessa afseenden kunde 



1) Se detta verks tredje upplaga, 1849, del II. j 



*) Se Sendtner, die Vegetationsverhältnisse Siidbayerns, 1854. j 



