Erfarenheten hade lärt honom, ^att det aldrig var en 

 viss slags jordmän, en viss slags mark, ett visst läge etc. 

 som framvisade precist samma växtarter; det är tili en viss 

 grad sä, men da var orsaken omvänd; d. v. s. en viss mängd 

 växtarter, som tillsammans uppträdde, tillkännagäfvo en 

 viss beskaffenhet i läge, jordmän ocli andra markens phy- 

 siska och kemiska förhällanden, som just tillät dessa växt- 

 arter att uppträda" '). 



^^Växtgeografins första vetenskapliga nppgift" anser 

 han derför vara ^att utreda de föreningar af flere växtar- 

 ter, som gemensamt intaga en likartad plats af jordytan 

 att bekläda eller bebygga" -). ^^Hvarje del af jordytan be 

 kläder sig" nämligen ^med en vegetation, som är betingad 

 af de naturförhallanden stället erbjuder," och .^dessa natur- 

 forhällanden äro just de x y z, hvilka för oss ännii äro 

 obekanta och derför böra sökas" ^^. Sädana med en lik- 

 formig vegetation beklädda fläckar kallar han ^^växtplat- 

 ser," och deras vegetation bildar enheter, motsvarande Gri- 

 s e b a c h s vegetationsformationer. Säsom hufvudmoment vid 

 j^växtplatsernas" indelning framhäller han ^^växtarternas egna 

 gruppering i deras fria tillständ." Enligt denna princip 

 sammanför han ivalla de växtarter, som närmast förenat sig 

 tili ett samballe under sa mycket som möjligt, ungefärligen 

 lika yttre omständigheter. Det är den sä bildade gruppen 

 jag kallat lokal," säger han. .^Vegetationslokalerna" förenar 

 han tili ^^Vegetationsgrupper." Denna indelning är ett fram- 

 steg utöfver Grisebachs dävarande ständpunkt, ty han 

 iippfattade formationsbegreppet än nti den inskränkta me- 



') Försök & c, p. 15. 



2) Försök & c, p. 9. 



3) Bot. not. 1851, p. 120. 



