9 



och lag Empetrum; den andra är en lika tät och jemn 

 matta af Calluna vulgaris med sparsam undervegetation 

 af Cladomaartev, Hylocomia och Polytricha samt glest 

 inblandade ständ af Hieracium umhellatum, Solidago och 

 nägra fä andra örter. Här se vi säledes uti intim bland- 

 ning med hvarandra pä samma lokal tvenne växtsamhäl- 

 len, hvilka pa det skarpaste sätt kontrastera mot hvarandra. 

 Och dessa mäste förenas af den deduktiva skolan, da hon 

 deremot pä grund af lokalens olika fuktighet ätskiljer for- 

 mationer med föga skiljbar gräsvegetation. 



Den induktiva skolan äter utgär frän observerandet 

 af vegetationens grupperingssätt, sädant det ter sig nti na- 

 turen. Genom analys af formationernas sammansättning 

 söker hon lagarne för densamma, och genom analys af de 

 yttre förhällanden, nnder hvilka formationerna uppträda, 

 söker hon lagarne för deras fördelning öfver jordytan. Hon 

 gär frän sakförhällandena tili lagarne, frän det enskilda 

 tili det allmänna. 



Den förra skolan behandlar formationerna ur topogra- 

 iisk synpunkt, den senare ur fysiognomisk. Den förra 

 förutsätter växtgeografin säsom grundval för läran om for- 

 mationerna, den senare ställer denna pä en sjelfständig 

 ständpunkt. 



Den, som först inlät sig pä växttopografiska studier 

 i Finland, är Norrlin. Ar 1870 publicerade han sinä 

 ^Bidrag tili sydöstra Tavastlands flora-' '). Här afhandlas de 

 uti fysiskt afseende likartade ständorternas vegetation. Han 

 talar om ^vegetationen pä likartade ständorter," och i hvil- 

 ken betydelse detta uttryck bör förstäs, synes af indelnings- 



') Notiser ur Sällskapets pro Fauna et Flora fennica förhandlin- 

 gar, XI. 





