17 



Da kritiska arter hafva blifvit uppgifna vid namn uti 

 de iirsprungliga anteckningarne, och anledning funnits att 

 misstänka en oriktig bestämning, har endast slägtnamnet 

 «pptagits. I fysiognomiskt afseende bruka nämligen sädana 

 arter vara fullkomligt lika hvarandra, sä att det icke in- 

 verkar pä undersökningens iitgäng, om dessa artnamn sak- 

 nas. Sädana slägten äro t. ex. Hieracium^ Betula (alba) '), 

 Agrostis, Jungermania och andra Ilepaticce foliosce, Bryum 

 (jemte Pohlia), Stereo caulon, Cladonia, Peltigera, Lecanora 

 och Lecidea. 



De tolf grader, i hvilka grundfonnernas och arternas 

 ymnighet ursprungligen blifvit iippskattad, hafva samman- 

 slagits tili fem, sälunda att 



rr. och r. betecknats säsom enstaka, 

 1 „ 2 „ „ spridda, 



3 „ 4 „ „ strödda, 



5 — 7 „ „ rikliga, 



8 — 10 „ „ ymniga 



eller täckande, alit efter formens natur och förekomstsätt. 

 Slutligen har undersökningen endast riktats pä for- 

 mationernas hufvudsakliga sammansättning. Blott de arter 

 hafva tagits i betraktande, som uti betydligare mängd ingä 

 uti de särskilda formationernas växtmassa. Ty af det 

 knapphändiga material, som pä en kort sommarresa hinner 

 hopsamlas, kan man icke bedöma, i hvad mon de glesare 

 inblandade växterna äro karakteristiska eller tillfälliga in- 

 gredienser uti hvarje formation. 



Min uppgift inskränker sig säledes tili uU^edandet af 

 de allmänna grunddragen uti växtformationernas bygnad 

 inom det ofvan angifna omrädet. 



1) Betula odorata Bechst. är den allmännaste, men ocksä B. ver- 

 rueosa Ehrh. finnes; de hafva ej blifvit ätskilda uti vara anteckningar. 



2 



