19 



förra äro högst ofullständigt antecknade och de senai'e i 

 omrädet saknas, har jag utelemnat denna rad. 



Slutligen har högra kanten af figiirerna försetts med 

 en marginal, i hvilken de grundformer blifVit medels en num- 

 mer angifna, hvilka äro de dominerande i hvarje skikt. De 

 antagna grundformerna äro desamma, som Norrlin upp- 

 stält, med tillägg af Sphagna eller hvitmossor. Equiseta 

 föras tili gräsen, Lycopodia tili risen, Selaginella tili mos- 

 sorna. Grundformerna s nummerföljd är 



I. Barrträd, VI. Orter, 



II. Löfträd, VII. Slingerväxter •), 



III. Busfcar, VIII. Hvitmossor, 



IV. Ris, IX. Bladmossor, 

 V. Gräs, X. Lafvar. 



Naturligtvis mäste noga tillses, att de medels denna 

 metod afbildade växtgrupperingarna verkligen äro homogena, 

 ty i annat fall blifva figiirerna alldeles vilseledande. 



Gängen af undersökningen blir den, att först hvar och 

 en af figiirerna granskas, de, som mest öfverensstämma med 

 hvarandra, sammanföras, deras vegetation jemföres, och for- 

 mation efter formation beskrifves tili sinä hiifvudsakliga ka- 

 raktärer. Derefter följer en ordnad sammanfattning af de ge- 

 nom analysen uppdagade sakförhällandena samt ett försök att 

 finna nagra allmänna griinddrag, som genomgä formationernas 

 bygnad, begynnande med en öfversigt af de elementära ve- 

 getationsformerna och derifrän stigande tili begrepp af alit 

 större och större omfattning. — Slutligen lemnas en ske- 

 matisk öfversigt af de genomgangna formationerna, grun- 

 dad pa karaktärer, hemtade frän deras egen samman- 

 sättning. 



>) Saknas i detta omräde. 



