22 



närstaende mossarter i lika proportion, nämligen Polytri- 

 chum juniperinum och P. pilosum, den förra mest i n:o 2 och 

 3, den senare i nro 1, samt i alla tre Hylocomium parieti- 

 mim. Lika anmärkningsvärd är den enhet, som räder i 

 risskiktets sammansättning. Arter med vintergröna breda 

 blad äro rikligt förhanden, de med vintergröna barrliknande 

 blad försedda äro strödda och de med periodiskt affallande 

 bladskrud prydda kanske ännu glesare än dessa. 



Pä grmid af den anförda öfverensstämmelsen böra 

 dessa tre fiijurer anses framställa samma formation. Den 

 finnes icke i literaturen betecknad med nägot särskildt namn, 

 utom hos Wainio '), som benämner den Jäkälähongikko." 

 Standorternas nomenklatur mäste dessutom vid benämnan- 

 det af formationerna imdvikas, om reda och klarhet härut- 

 innan skall uppnäs. Om det vore bevisadt, att hvarje 

 ständort motsvaras af en bestämd formation, kunde man 

 visserligen komma tili rätta med sädana benämningar, som 

 tallmoarnes, fältbackarnes, äkrarnes formation o. s. v. Men, 

 da detta sä längt ifrän är händelsen, att tvärt om en och 

 samma formation kan uppträda pä ganska olikartade ständ- 

 orter, är äfven denna utväg stängd. Förf. befinner sig sä- 

 ledes i den belägenhet, att behöfva skapa en alldeles ny 

 nomenklatur, och kommer dervid att, följande Kerners före- 

 döme, bilda namnen pä formationerna efter de vegetations- 

 formers namn, som karakterisera dem. 



Den i fräga varande formationen är väsentligen en 

 förening af tre former, tallens (Pinusformen), de vin- 

 tergröna, bredbladiga risens (Grisebachs My r tus for m) 

 och renlafveus (Cladinaformen), tili hvilken senare äf- 

 ven IStereocaulon kan räknas; lafskiktet är vida tätare äu 



') Kasvistoiisuht. p. 37. 



