25 



tufvig SphagnummRtta, saledes en växtgruppering, icke en 

 ständort. I ständortens kännetecken ingär nämligen äfven 

 nnderlagets beskaffenhet, hvilken med namnet myr vanligen 

 icke afses. Pa denna grimd äro vi berättigade att upptaga 

 ordet ^^myr" nti formationernas nomenkjatur. Ordet ^turfa^ 

 deremot beteeknar torfven, jordarten, som visserligen före- 

 tinnes nnder alla myrformationer af nägot framskriden äl- 

 der, men som dock i rayrens tidigaste stadiuin saknas. 

 Det mäste alltsä ersättas med ett formationens egen sam- 

 mansättning betecknande ord, och jag föredrager derför iit- 

 trycket Ähiegna sphagnosa framför den af Wainio 

 gifna benämnino-en. 



Härmed hafva vi genomgjitt de figiirer, i hvilka barr- 

 träden äro de förherskande, och öfvergä nii tili dem, i 

 hvilka en jemnare blandning af barr- och löfträd före- 

 kommer. '). 



• Det rädande löftrcädet i denna serie är björken (Be- 

 tula odorata), hvilken iitgör typ för en löfträdsform, ut- 

 märkt genom sin Ijusa, släta stam, sin glesa krona och 

 sinä breda blad. De barrträd, som inga i det blandade 

 bestandet, äro tallen och granen, hvilka säilän förekomma 

 tili lika mängd i samma beständ; i alla figurerna är ettdera 

 trädslaget öfverväo;ande. Vi kunna alltsä dela dessa i tvä 

 grupper, den ena med björk- och tallbeständ, den andra 

 med björk- och granbestand. 



Den förra afdelningens figurer visa nägra betydliga 

 olikheter nti bottenskiktets och det andra skiktets samman- 

 sättning. Pä fignrerna 8 och 9 bestär bottenskiktet af 

 lafvar och mossor i lika mängd samt andra skiktet af ris, 

 bland hvilka de barrbladiga äro öfvervägande. Figurerna 



') 'Wainios „Sekametsät" (silvce mixtce), op. cit. p. 24. 





