26 



10 ooh 11 äter hafva ett bottenskikt, liufvudsakligen bil- 

 dadt af inossor, och ett risskikt, Iivari M i/rtillusf ovmen är 

 den ymnigaste beständsdelen. 



Vid granskning af figarerna 8 och 9 framgar, att 

 bäda representera samma formatiou, Tall-björk-laf-fornia- 

 tioiieu (^Pineto-betuleta cladinosa). Deras gemensainma 

 drag äro följande: 



I trädskiktet är Pinusformen minst lika talrik som 

 Betiilaformeu. 



Bottenskiktet bestar af Cladiuaformen nied mycket 

 rik inblandning af mossor, nämligen Hylocomiumformen 

 i ätminstone lika ymnighet som Polytricha (commune och juni- 

 perinum). Det sistnämda slägtet bildar den geuom siua 

 tätä mattor af uppräta, föga greniga stjelkar, sinä syllika, 

 ogenomskinligt gröna, med lameller försedda, (i friskt till- 

 ständ ntstäende) blad och sin längskaftade stora kapsel 

 med den egendomliga häriga mössan, utmärkta Polytri- 

 chumformen. 



Öfver laf- och mosstäcket höjer sig ett af ris bildadt 

 skikt, Iivari arter med barrlika blad (Ericaformen: Gri- 

 seb.) äro ymniga — rikliga, Myrtillusformen ochMyrtus- 

 f o r m e n rikliga — strödda. 



Öfriga vegetationsformer äro i denna formation tunn- 

 sädda eller saknas alldeles. 



Fiarurerna 10 och 11 framställa ocksä en euda forma- 

 tion, hvilken pä grnnd af sin bygiiad kan kallas Tall-björk- 

 moss-formatiouen {Pineto-hetuleta hylocomiosa). Föl- 

 jande karaktärer äro gemensamma för dessa tvä figurer: 



I trädbeständet iiigär Betulaformen minst lika yui- 

 nigt, som Pinusformen. 



Bottenskiktet är bildadt af en sammanhängande Hy- 

 locomium-matta, hvari andra mossor {Polytricha, Dicrana) 



