27 



och lafvar äfvensom nägra smä gräsfläckar (^Aira flexuosa^ 

 Carex glohularis) äro strödda. 



Myrtillusformen förekommer ymnigt, Myrtusfor- 

 men rikligt — strödt. Öfriga former äro sparsamt företrädda. 



I fig. 11 visar sig granen redan strödd i flere exem- 

 plar, och i de följande tre figurerna är den ymnigare än 

 tallen. 



Figurerna 12 — 14 bilda en serie, deruti granen upp- 

 träder i aftagande mängd, medan björken bibeliäller samma 

 yinnighetsgrad i dem alla. Cladinaiormen?, ymnighet till- 

 tager frän fig. 12 tili fig. 14, der den är riklig. Da denna 

 series membra i öfriga afseenden visa betydlig öfverens- 

 stämmelse med livarandra, kunna de dock icke anses för 

 skilda formationer, ntan mäste betraktas som modifikationer 

 af en formation, Grau- och björk-formatioiieii (Abiegno- 

 betuleta). Den liar följande sammansättning: 



Trädbeständet bildas af Abi es- och Betula for- 

 mer na i vexlande projiortioner, den förra rikt behängd 

 med Alectoriaformen. 



Underlaget täckes af en sammanhängande Hylo co- 

 rn ium-matta med inblandade andra mossor (^Poli/tricha, 

 Dicrana m. fl.) och lafvar. 



Andra skiktet är sammansatt af riklig — nastan täc- 

 kande Myrtillusform och strödd — riklig Eric af o rm. 

 Öfriga vegetationsformer förekomma blott obetydligt eller 

 alls icke. 



Denna formation bildar öfvergängen tili den grupp, 

 hvars trädbestand hufvudsakligen bestär af löfträd, och tili 

 hvilken vi nu skola öfvergä. 



I samtliga löfträdsformationer bildar BeUda^orvaQxv 

 trädbeständets hufvudmassa. De kunna dock icke förenas 

 tili en enda, emedan undervegetationen visar betydliga olik- 



