29 



Figur 18 visar en annan löfskogsformation. Betula- 

 formen (B. odorata) bildar här trädbeständet. Underlaget 

 täckes med en tät matta af Poly tri chumformen med 

 glest inströdda Ä7/Zocommmfläekar. Ofver mosstäcket höjer 

 sig ett annat skikt, hvari Myrtillus- ocli Myrtusfor- 

 merna äro temligen rikligt företrädda, nien dock i ymnig- 

 bet öfverträöas af Equisetum silvaticvm captUare, hvilken 

 tillsammans med E. arvense bildar ett nastan slutet beständ. 

 Dessa Equiseta ntgöra typer för en särskild vegetations- 

 form, Eqnisetumformen, hvilken närmast ansluter sig 

 tili gräsens formserie. Jemte dessa former ingä nägra gräs 

 och örter i andra skiktets saramansättning, ehuru blott i 

 ringa mängd. 



Med afseende pä de tvenne former, som bestämma 

 denna formations fysiognomi, kunna vi kalla den Björk- 

 ocli fräkeii-formationen (B e tule ta equisetosa). 



Den andra hufvndgruppen af löfträdsformationerna 

 ntmärker sig genom sin rikedom pä örter. Dessa bilda i 

 förening med gräs underlagets betäckning, och det egent- 

 liga bottenskiktet reduceras. Hit höra blott tvä figurer, 19 

 och 20, och de representera tvenne skilda formationer. 



Figur 19 har ett glest beständ af Betulaformen 

 med sparsamt inblandad Salix caprea, S. nigricans, hägg, 

 rönn och gran. Derunder följer ett skikt af spridda bu- 

 skar (Salix phylicoefolia, Juniperus communis, Rihes ruhrum) 

 samt mellan dessa en temligen riklig mängd höga gräs (Mi- 

 liumformen), säsom Calamagrostis phragmitoides, Triti- 

 cum caninum och Milium effusunn. I det närmast derintill 

 följande och med detta skikt sammanflytande örtskiktet (i 

 hvars saimiiansättning nägra gräs, t. ex. Equisetum silva 

 ticum och Poa nemoralis, taga obetydlig del), finnas 

 flere former representerade. Sjelfva beständet bildas dock 



