44 



af anteckningen kunnat med säkerhet utrönas, hvilka arter 

 nteslutande eller foreträdesvis tillhöra dessa fläckar. 



Fiffurerna 51 och 52 framställa en formation, som af- 

 viker frän föregäende formationer genom att Geraniumior- 

 men icke är yranig, ntan endast strödd, samt ersatt af 

 SoUdagoioYvaQn. Den har nämligen följande sammansätt- 

 ning: Airaformen ymnig, Solidagoformen ymnig, dc 

 niindre ängsörterna rikliga, Festucaiormen riklig — strödd, 

 öfriga former strödda eller spridda. Ocksä denna Solidago- 

 Aira-formations (Air et a herhida) plats i Wainios system 

 är mycket tvifvelaktig. 



Äfven i figur 53 är Geranium^oYmen blott strödd, och 

 för öfrisrt förhäller siy; denna figur tili de tvenne föregäende 

 som Festuca-Geranium- tili Aira-GeraniumioYmationen. Fe- 

 stucaformen är ymnig, Solidagoformen ymnig, de 

 mindre ängsörterna ymniga, öfriga former strödda. Äf- 

 ven denna formation torde inbegripas under Wainios 

 vidtomfattade campi herhidi, om de ej möjligen tillhöra 

 campi deusti '). I analogi med föregäende formation kan 

 den benämnas Solidago-Festuca-formatioiieii (Festuceta 

 herhida). 



Vi öfvergä nu tili de tigurer, som angifva ett sam- 

 manhängande graminesViki med underordnad inblandning af 

 örter. Ocksä bland dessa figurer kunna vi särskilja tvenne 

 formationer, den ena med tufviga och den andra mattbil- 

 dande gräs. 



Figur 54 framställer ett skikt med ymniga tufvor af 

 Airaformen, hvilkas tränga mellanrum utfyllas af Fe- 

 stucaformen (teml. riklig). I denna matta äro lägväxta 

 ängsörter i ganska betydande mängd inströdda. De större 



>) Op. cit. \). 41. 



