46 



Om vi söka efter motsvarighet tili denuna foimation 

 lios Wainio, komma vi tili den egendomliga slutsatsen, att 

 vär ensamma anteckning lika väl öfverensstämmer med tvenne 

 af lians formationer, ^^luhdat" (cariceta littorum) ') och ^kos- 

 teat niityf' (prata humida) -). D. v. s. för stationens vexlaude 

 karaktärers skull fördelar han deiina formation pä tvenne 

 skilda, med livilka den rätteligen icke kan förenas. Om vi 

 halla oss uteslutande tili vegetationen, fä vi af dessa for- 

 mationer följande naturliga serie: 



1) J un c ellet a polytrichosa, Juncellaiormen och 

 Po lytrichumhrmen. 



2) Juncelleta herbida, Juncellaiormen med inbland- 

 ning af Stellariaformen och t7Mwa<sformen. 



S) Juncelleta pura (Tiifstarr-formatioiieii), Juncella- 

 iormen ensam. 



I figurerna 59 och 60 bildas underlagets betäckning 

 af Chordorrhizaformen, som ensam är täckande. En 

 följd af denna forms bygnad och växtsätt är, att den icke 

 kan bilda en tät matta. Mellanrummen intagas af nägra 

 andra i ringa mängd uppträdande vegetationsformer [Spha- 

 gna, Sphcerocephalus, Andromeda, Eriophorum. angustifolium^ 

 Alenyanthcs^ Comarum, Hepaticce), af hvilka en eller annan 

 fläckvis kan blifva riklig. Lnellertid utgör inblandningen eu 

 obetydlig del af vegetationeus massa, oeh fläckvis nte- 

 blifver den, sä att underlaget blir synligt mellan Carex- 

 sträen. Motsvarigheten tili denna SmästaiT-formation (Chor- 

 dorrhizeta pura) hos Wainio är att söka dels bland 

 hans '^letof [paludes)^ dels bland ^rämeet" (turfosa)^ i 



1) Op. cit. p. 58. 



2) Op. cit. p. 63: „i andra fall är den dock blott tuunsädd (näm- 

 ligen mossvegetationen), dä gräsvegetationen ranligen bildas af tufvigt 

 växande Carex jimcella eller C. c(f»pitosa.'* ^ 



