IV. Bidrag tili växtforinatioiieriias morfologi. 



„Die Physiognomik grundet ihre Einthei- 

 luugen, die Wahl ihrer Typen, auf alles, 

 was Masse hat." 



Humboldt, Ansichten der Natur. 



Bland den brokiga inängfaldeu af skiftande former, 

 som växtverldens individer t. o. m. uti ett inskränkt och 

 enformigt omräde ikläda sig, hafva vi för karakteriserande 

 af växtfoimationerna behöft särskilja cndast ett fatal. Ehuru 

 de genomgängna formationerna befimnos vara 45 tili anta- 

 let, och i de flesta bland deni iiiga flere vegetationsformer, 

 iippgär antalet af dessa sistnämda ej tili mera än 43, och 

 bland dessa äro blott 31 hvar för sijj beständbildande. 



Sasoni redan Hizm1)oldt ') har framhällit, är en sträng 

 klassifikation af växterna efter deras fysiognomiska karak- 

 tärer icke niöjlig. Endast vissa typer knnna särskiljas, om- 

 kring hvilka de öfriga grnppera sig och tili hvilka de med 

 större eller mindre nödvändighet ansluta sig. En mängd 

 arter kan med lika stort skäl hänföras tili den eua som 

 tili den andra formen. Ännn mera ökas svärigheten deri- 

 genom, att samma art under olika förhallanden kan ikläda 

 sig olika former. Exempel derpä äro icke sällsynta. Hurn 

 olika ter sig icke björken vid södra Finlands insjöstränder 

 och pä LappLnnds fjell! Ilär i skogsregionen hög, rak, 

 med slät hvit stam och länga, sirligt hängande grenar; der 



') Ansiditeu der Natur, 3 Autl., 2 Band, pag. 243- 



