55 



buskartad, lag, med den knotiga stammen försigtigt kry- 

 pande omkring nti mossan och de styfva, sköra grenarne 

 iippsträckta och beklädda med tjocka, uppät ])öjda hlad. 

 Bland buskar, ris, örter, gräs, ja t. o. m. mossor och 

 lafvar knnna ytterligare exempel utan svärighet framställas, 

 och det är en intressant nppgift för botanisten, att närmare 

 nndersöka dessa arternas fysiognomiska förändringar och 

 vilkoren för desamma. Den ligger imellertid ntanför äu- 

 damälet med förevarande afhandling. Derför har jag re- 

 dan i det föreg-äende inskränkt mie: tili utredandet af 

 blott de former, som deltaga nti beständbildandet eller i 

 betydligare mängd nppträda inblandade nti beständen, d. 

 V. s. de former, som pä formationernas fysiognomi ntöfva 

 ett afgjort intlytande. Efterföljande skematiska nppräkning 

 af dessa former är icke ett försök tili nttömmande klassi- 

 fikation, ntan skall blott bidraga tili en klarare öfversist 

 af de redan beskrifna formerna. Att nppräkna alla arter 

 som tillhöra hvarje form, vore ett bäde fäfängt och för 

 närvarande omöjligt företag, lika som ock att lemna en 

 noggrann diagnos öfver formerna. Derför nämner jag blott 

 vid hvarje särskild form en eller pai" arter, hvilka knnna 

 anses sasom dess typer. 



A: Former med vedstam: 



I: med trädstam och krona: 



f barrträd (Usta grundformen): 

 * rnndad krona, barr parvisa eller flere tillsammans 

 pä förkrympta smägrenar: 



1. Pinnsformen, Pinus silvestris; 



** konisk krona, barr skiftevisa: 



2. Abiesformen, Pinus abies; 



ff löftnäd (2:dra gnindformen): 



