73 



niäste arbetii sig fram. Att ett sammanhängande mosstäcke 

 iinder sädana förhällanden icke kan xippstä, är lätt att för- 

 stä. Ocksä finnes bland anteckningarne intet exeiapel pä, 

 att en formation ined sammanhängande bottenskikt skulle 

 vara ntsatt för periodisk öfverlagring af dy. 



Uti Saliceta är det ärliga affallet rikligare, än nti de 

 öfriga formationerna. Detta jemte den starka beskuggnin- 

 gen torde vara orsaken tili, att äfven de lägre fältskikten 

 nti denna formation saknas. Samma förhällanden äro ocksä 

 alltför ogynsarama för nppkomsten af ett trädskikt. Genom 

 buskarnes tätä massa ästadkommes en för trädtelningars 

 trefnad hinderlig öfverskuggning. 



Dyaflagringen och den för läga plantor förkortade 

 växtperioden mäste äfven verka hämmande pä nppkomsten 

 af ett högre skikt nti de af gräs bildade ettskiktiga for- 

 mationerna. Detta oaktadt finnas nastan alltid Salij;stknd 

 inblandade uti dessa formationer. Men de nä icke öfver 

 grässkiktets höjd, hvilket orsakas deraf, att nämda forma- 

 tioner begagnas säsom ängar, hvarvid Salia;skotten afmejas 

 jemte gräset. Lemnade at sig sjelfva växa /Sa/«.2;buskarne 

 npp och inkräkta smäningom hela arealen (se ant. 39). 



Samma förklaringsgrund gäller för fränvaron af busk- 

 och trädskikt nti Equiseteta geraniosa. Om Salixte\- 

 ningar äfven tillfälligtvis alldeles saknas uti ant. 49, kunna 

 vi dock vara förvissade om, att de icke derstädes skulle 

 bli lemnade i tillfälle att växa upp, da denna formation 

 hör tili dem, som användas tili ängar. 



Att denna formation saknar bottenskikt, beror pa en pe- 

 riodisk öfversvämning af hastigt rinnande vatten med ätföl- 

 jande aflagring af sand, som qväfver moss- och lafvegetationen 

 i dess första utvecklingsskede. Upphör denna process, sa ut- 

 fyllas mellanrummen hastigt af vegetation, Equiseta utträngas 



