Birefractometrul, 



un nou aparat pentru măsurarea birefringenţei 



şi a unghiului axelor optice 



de 



Victor Stanciu, 



profesor la universitatea din Cluj. 



Şedinţa din 28 aug. 1920. 



Introducere. 



La stabilirea caracterului optic al unui cristal sub microscop, 

 ne servim în genere de o placă ajutătoare bine cunoscută (cuarţ, 

 ghips, mică), ce o suprapunem peste placa necunoscută şi străbătută 

 de lumină convergentă('). Secţiunea necunoscută fiind străbătută de 

 lumină convergentă, ne dă cunoscutele figuri de interferenţă care se 

 pot vedea prin îndepărtarea o ularului, sau prin întrebuinţarea len- 

 tilei lui Bertrand. Aceste figuri de interferenţă, la mineralele slab bi- 

 reîringente, în secţiunile normale (grosime 0.02—0.03 mm), sunt prea 

 mici sau spălăcite, şi dat fiind, că de obiceiu secţiunea nu este orien- 

 tată, de multe ori abia sunt de recunoscut. 



Noi ne-am gândit să întoarcem dispozitivul şi anume, ca con-, 

 centrarea razelor să o facem în placa superioară bine cunoscută şi 

 orientată, (cuarţ, ghips sau mică), care în acest caz poate fi oricât 

 de groasă şi deci aceste figuri de interferenţă vor fi cu mult mai 

 clare, mai mari, mai luminoase şi mai regulate. Peste aceste figuri 

 de interferenţă mărite şi aceleaşi pentru toate examinările, vom 

 suprapune, — ceeace este şi mai uşor, placa a doua, deci sec- 

 ţiunea necunoscută, care în acest caz, va putea fi examinată în 

 lumină paralelă. Figurile de interferenţă ale plăcii uniaxe, vor fi 



(1) L. DuPARC et Fr. Pearcr: Les Methodes Optiques, Trăite ae tech- 

 nique mineralogique et petrographique, Leipzig 1907. A. Michel Levv et Alf. 

 Lacroix: Les inineraux des roches, Paris 1888. pag. 41 şi. urm. H. Rosenbusch 

 u. E. A. WOlfling: Mii<roskopische Physiograpliie I. Stuttgart 1904, pag. 331. 

 Paul Drude: Precis d'optique II. pag. 118 Irad. fr. M. Doll Paris 1911. P. 

 Groth: PhysiUalische Krystallographie, Leipzig 1905, pag. 138. Fr. Rinne: N. 

 Jahrbuch f. Mineralogie 1861 II. 21. .Ober eine einfache Metode den Charakter 

 der Doppelbrechung im convergenten polarisierten Lichfc zu bestimmen. Dr. 

 Ernst WEinschenk: Anleitung zum Gebrauch des Polarisationsmikroskops 1901. 



