BULETINUL SOCIETĂŢII DE SGIINŢE 179 



boiangi6ice populare, din diferite comune rurale ale judeţelor Bu- 

 zSd, Prahova şi Dâmboviţa. 



Prin reunirea şi colecţionarea materiilor colorante, din domeniul 

 popular, nu am avut tendinţa de cât a contribui, cu puţin, pentru 

 edificarea măreţuluî ideal propus de D. Dr. C. Istrati. 



AUTORUL. 



GOPRINSUL 



Capitolul I, colorea ndgră. 

 ti II, n galbenă. 



» III, " roşie. 

 f> IV, n albastră, 

 n V, » verde. 



CAPITOLUL I 



COLOREA XfiGRÂ 

 I. Negru din anin 



Descrierea. — An inul este un arbore din familia amentaceilor. 

 Cresce maî ales prin luncY, pe malul rîurilor, în regiunea muntosă 

 a Românie!. Se găsesce în cantităţî marî pe valea PrahoveY, la Si- 

 naia, Predeal ; pe valea Doftanet, la Teşila ; la Slănic, în Moldova ; 

 în munţiî MusceluluY şi în Vâlcea, la Bălcesci (prodromul fl. rom.). 



Sunt douS speciî de aninî : 



i) Anînul negru (Alnus-glutinosa) ; 



2) Aninul roşu (Alnus-incana). 



AmendouS aceste speciî au o mare însemnătate în boîangeria 

 populară; întru cât din sc6rţa de anin şi din amente (anine) se scot 

 diverse colorî. 



Voia cerceta pe rînd colorile ce se pot estrage, precum şi modul 

 de preparaţiune şi întrebuinţarea fie-căreT colorY. 



Preparaţiunea : a) Tăbâcela. — Se ia de la aninul roşu (Alnus- 

 incana) ca un kgr. de c6je sau scorţă şi se aşeză într'o copae, peste 

 care se presară ca un pumn de cenuşe, iar în urmă se t6rnă ca 

 2 litri de apă, (H^Q, resultatul combinare! oxigenuluî cu hidroge- 

 nul), fiartă bine. 



Se lasă apoî, acest lichid, până ce se răcesce. Acostă preparaţie 

 portă numele de tăbăcelă sati argăselă. 



