BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 239 



spiţerii cu tot felul de doctorit şi cutiY pline cu tot felul de văpsi- 

 toriî. Nu (,lic că nu este lesniciosă vieţa, dar geme greu punga ! 

 căcT neavendu-le în casă, le cauţî cu mâna plină de banî în raftu- 

 rile altora, şi de multe ort când nu aî banî înghiţî nodurî sec! de 

 dorul tutulor. 



«Apot calea-valea, aşte-lalte ar fi cum ar fi, dar cum e cultura 

 inului şi a cânepei^ a scăzut, că le-a înlocuit topurile de bumbac, 

 iar ţesăturile subţirT, pe carî le făceam din m, lână şi mătase de 

 gândacY, le-a înlocuit stămburila ce vin de la oraşe la sate, în vre- 

 mea bâlciurilor, şi ast-fel ne umple braţele de marfă, căcî ne cum- 

 pără minţile cu vorba ă^ preţul mic, adică bumbac „Avram Cromp- 

 ton". pachetul io leY, putred numaf crămpee?! şi o «stambă en- 

 glezescă^^, treî coturt la un franc şi nu ţine treî (^\\q ?! 



«Cu aceste mărfurî străine, am uitat lucrul românesc şi am că- 

 pătat viaţa domolă, trândavă, leneşă şi plină de urât Să fi v6- 



4ut, maică, glumele şi ghicitorile ce schimbam la topitul inului şi 

 cânepei ; apoî sgondele şi clicurile de la meliţat la umbra pătulelor ; 

 basmele de la şezătorY, când torceam şi petreceam lungile nopţî de 

 tomna şi de iarnă, apoT vara înălbitul pânzelor la isvore pe pajiştea 

 verde .... Ah ! ah ! aY fi ^\s — să vec^Y acum d'o-dată, ca într'o pa- 

 noramă^ acea lume, — că e lumea din raiul pe care '1-a perdut 

 moş Adam ! 



« NoY, sătencile, cu lucrul cânepeY, inuluY, lâneY, mătaseY şi al orY- 

 căruY fir trecut prin mâinele nostre, şi la trebuinţă văpsite tot de 

 noY, ajunsese a eşi materiY moY şi subţirY de le spărgeaî cu limba 

 şi se ridica ca fulgul în vent. Vindeam la mulţY boert şi cucone, 

 prieteniY arendaşuluY din sat : scorţe, prestelcY, vâlnice alese, cârpe 

 şi prosope de borangic, iYe şi cămăşY cu altiţe. Am purtat când eram 

 copilă, un tulpan de mătase albă, de la mamă-mea, cu înfloriturY 

 de strugurY împrejur, care să fie acum cJ^Q de nu 'ţY-ar fi silă a privi 

 la stămburile şi petecăriile de a^Y....» 



Cam acestea fură cuvintele bStrâneY despre industria veche a sa- 

 tuluY, despre plantele de colorat, buruenY de leacurY, despre plan- 

 tele ce daQ fire de tors, despre mătasea de gândacY şi materiile ce 

 scoteu din ele ; la tote bătrâna avea mare dreptate. CăcY dacă se 

 urma pe o scară maY înaintată, între românce, ţesăturile naţionale şi 

 coloratul naţional, acum de şi n'am da lecţiY la străinY, dar ne-am 



8 



